Hver gang du taber, er du gnaven og uforskammet.
-Så tal ikke til mig! -Elendig taber.
-Du behøver ikke tale til mig. -Så gå.
Mænd.
-Jeg har datet en skuespiller. -Ja.
Deres ego er…
-Han skal sige undskyld til mig. -Ja, det burde han.
Skuespillere er vant til, at folk går på listetå omkring dem.
Så hvis de flipper ud, siger folk altid: "Det gør ikke noget."
Det er derfor, han ter sig sådan og forventer, at alle giver efter for ham
og beroliger ham.
Kan man ikke håndtere uenighed,
burde man nok ikke være herinde med modne mennesker.
Her hen mod slutningen af Bear Hunt bliver konkurrencen hårdere.
Mere og mere dynamisk. Det bliver tættere og tættere.
Den person, der skal hjem…
…er dig, Shirley.
Tak.
Du bør være stolt af dig selv. Du er en bemærkelsesværdig dame.
Du har aldrig givet op. Du har vist os din gejst, din ukuelighed.
-Tak. -Godt gået.
Jeg har haft det helt fantastisk med at blive jagtet af Bear.
Jeg har lært, at man ikke defineres af sin alder,
og at man kan gøre hvad som helst, hvis man bare gør sig umage.
Jeg vil altid huske det
som den mest fænomenale oplevelse, jeg nogensinde har haft.
Vidunderligt.
Åh gud. Hvem er det?
Zuu!
Han slap ud!
Ja!
Din legende!
-Jeg er gennemblødt. -Jeg er ligeglad. Du gjorde det!
Du gjorde det! Jeg vidste det.
Jeg og Zuu har haft vores sammenstød, men hvis jeg havde brug for at snakke,
brug for en, der kan give et godt råd,
er han den rette.
Vi var bekymrede, fordi du gik ind uden camouflage…
Det var vovet.
Vi syntes, det var vovet.
-Skal vi droppe camouflagen næste gang? -Det var intenst.
Jeg har bevist, at størrelse ikke spiller en rolle her.
Det handler om det indre, hvordan man bruger sit hoved.
Vi har hver vores styrker,
og vi har nu set, at man ikke skal skue hunden på hårene.
-Porten! -Porten.
-Joe. -Åh gud!
Åh gud. Du gjorde det!
Du gjorde det.
-Joe, godt klaret! -Hej.
Giv mig et kram.
Hvad skete der? Fangede han dig?
Han fangede mig. Jeg blev uforsigtig. Han sneg sig op bagfra og rev mig ned.
-Og du vidste ikke, han var der? -Nej.
-Var det skræmmende? -Ja.
Og kort efter ærgrede jeg mig bare.
-Jeg skulle have… -Det skal du ikke.
-Det var din første gang. -Ja.
-Godt gået. -Godt gået.
-Tak. -Fantastisk.
Shirley, mand.
Der kommer til at mangle noget i lejren, nu hvor Shirley er væk,
fordi hun var alles bjørnemor.
Hun gav alle råd.
Hun løste alt, der skete herinde.
Hun vidste, hvordan alt skulle håndteres, hvilket er meget vigtigt i lejren.
Det bliver trist. Vi må se, hvordan vi klarer os uden.
Yo.
Hvad så? Alt vel?
Lottie var uhøflig, så jeg bad hende holde mund.
-På grund af hvad? -Dig.
De troede, du ville ryge. Jeg sagde: "Hvad?"
"Han var sur over, at han tabte." "Nej, han var ej."
Jeg sagde: "Jo, han var." "Nej." "Jo." "Nej."
Jeg sagde: "Hvorfor siger du nej?" Jeg ved det jo.
-Bare tag det rolig. -Jeg er rolig.
-Det ved jeg. -Det er jeg.
Det er en stor misforståelse over noget så trivielt.
Over en bagatel. Det er en skam. For jeg ved, hvor tætte de er.
Jeg ved, hvor godt et venskab de har.
Mit råd er, ro på i dag.
Træk hende til side.
Selv hvis hun ikke lytter, har du gjort et forsøg.
-Det viser din karakter. -Okay.
Jeg smutter. Tak for at lytte til mig.
Vi ses om lidt.
Kola udtrykker det på en anden måde,
men han har et hjerte af guld. Han er en sød fyr.
Forhåbentlig kan de blive enige.
Åh gud, hvor jeg stinker.
-Er I okay? -Alt er godt.
Ja. Jeg mener… Jeg ved det ikke.
Godt.
Kola fortalte mig om jeres skænderi.
Jeg sagde, I skulle tage en snak, når han var klar.
-Når I er klar. -Ja.
-Han kan undskylde, når han er klar. -Han taler med dig, når han er klar.
-Jeg må godt være uenig. -Ja.
Det tog han ikke særlig pænt.
-Uanset hvad… -Ja.
-Når han er klar, taler han med dig. -Når han undskylder, vil jeg tale.
Alt er godt. Alt er godt, mand.
For gruppens skyld reder jeg trådene ud med Lottie og begraver stridsøksen.
Jeg vil viske tavlen ren.
-Lottie, må jeg tale med dig? -Ja.
Jeg ved, vi skændtes tidligere, men jeg vil ikke skændes.
Jeg vil heller ikke skændes.
Det var beklageligt. Bølgerne gik højt.
Jeg skulle ikke have sagt det.
Vi sagde begge nogle ting, vi ikke burde.
Fremover vil jeg ikke skændes med dig. Jeg respekterer dig som person.
Det gør jeg også, og derfor skuffede din reaktion mig endnu mere.
Det gjorde mig virkelig vred og skuffet.
Synes du ikke, at du reagerede dårligt?
Eller hvad?
Jeg reagerede sådan på grund af dig.
Jeg må godt have en anden mening. Jeg må godt være uenig med dig.
Sagen er, at når du er vred over noget, lider alle herinde under det.
Jeg undskylder for min opførsel,
men lige i den situation satte jeg bare hårdt mod hårdt.
Der skal to til en tango, forstår du?
Men det var dig, der gjorde mig hård.
Jeg blev kun vred, fordi du bed ad mig og talte til mig på en respektløs måde.
Det jeg sagde, var ikke forkert.
-Jeg magter ikke umodne… -Jeg er ikke umoden.
-Du agerede umodent. -Jeg er en voksen mand.
Jeg skændes ikke med mig selv. Jeg skændes med dig.
Du skændtes med mig, fordi du begik en fejl.
-Men jeg havde ret. -Hvorfor kan du ikke forstå det?
Hvorfor ikke bare komme hen og sige: "Jeg er ked af det, der skete."
"Lad os komme videre." Du skal have ret. Du skal altid konkurrere, altid være sur.
Der er altid noget. Det er udmattende.
-Godnat. -Jeg vil ikke være på dit hold i morgen.
-Er jeg på dit hold i morgen, skifter jeg. -Jeg er ligeglad.
Jeg prøvede at rede trådene ud, og det gav totalt bagslag.
Jeg er for gammel til det gymnasiefnidder.
-Er du okay? -Jeg er okay.
-Det handler ikke om selve skænderiet. -Sandt.
Jeg havde ikke fortjent at blive bidt af.
Prøvede han at undskylde?
Han sagde: "Undskyld, men du skal at tage ansvar for dit."
Det er ikke en undskyldning.
Han undskyldte.
Den, der sluger sin stolthed, vil være det større menneske.
Han kan ikke bare sige "undskyld" og lade det blive ved det.
Lottie elsker og respekterer ham,
men hun må indse, at hvis hun er uhøflig over for ham,
vil han aldrig ændre sig.
Hvis hun vil forandre Kola, må hun vælge en anden tilgang.
Lottie, hvad er det for et ord, der står på din kind?
KÆRLIGHED
Lad kærligheden lede dig. Du er fuld af kærlighed.
Jeg er så glad for, at Zuu snakkede med mig.
Jeg gider ikke at skændes mere.
Jeg sagde nogle ting, jeg nok ikke skulle have råbt ad Kola.
Kola, undskyld, okay? Jeg gider ikke det her længere.
Jeg vil ikke mere, okay?
Lad os komme videre.
Ved du, hvad det går ud på for mig? Jeg har haft…
-Okay, kom her. -Ja.
De skal nok få det løst.
De løser det.
Jeg har tidligere oplevet,
at når folk har talt til mig, som du gjorde,
og jeg har ignoreret det, og det så er sket igen, er blevet værre,
er jeg endt med at føle mig helt knust.
Så nu lader jeg ikke folk tale sådan til mig uden at sige fra.
Det forstår jeg, og derfor kom jeg ind for at undskylde for min opførsel,
og du begyndte at råbe.
-"Hvad?" -Men jeg var ikke…
Det lød ikke som en undskyldning: "Undskyld, men der skal to til en tango."
Nej, jeg mente det ikke sådan.
Det jeg mente, var, at jeg begyndte,
og så
endte det et sted, jeg ikke skulle have ladet det komme til.
Jeg beklager min reaktion.
Jeg føler, vi er et godt sted nu. Vi må bare komme videre og glemme det.
Kola, du må indrømme noget.
-Du er ikke en særlig god taber. -Nej.
Tak! Det var det eneste, jeg ønskede mig.
Vi har endelig fået et gennembrud.
Kola har indrømmet, at han ikke er en god taber.
-Det skal du fortælle gruppen. -Jeg kan gøre det lige nu.
Gør det.
Kola har noget at sige til gruppen.
Okay, så sker det.
-Jeg har noget at sige. -Ja?
Jeg er ikke en særlig god taber.
-Vi er i chok. -Det måtte jeg indrømme.
-Altså… -Vi er i chok.
Vi er gode venner igen.
-Vi er nået til enighed. -Godt!
Brady Bunch er tilbage!
Sammen igen!
Nu hvor det er løst, har jeg det meget bedre,
og det bliver nok et stærkere venskab af det,
fordi alt er kommet på bordet.
Jeg elsker jer. Pas godt på jer selv.
Åh gud. Har han efterladt endnu en besked?
-Ja. -Ja.
Ny besked på bordet.
Ildfloden.
Hvad betyder det overhovedet? Lidt af en selvmodsigelse.
Ja.
Jeg er ikke god i vand, så hvis det er noget med vand,
skal jeg bruge gode svømmere.
Se. Hvorfor er døren åben?
Der er Bear. Se.
Han kommer ud af aflukket. Bor han der?
Det gør han garanteret.
Kom hen til mig her ved bålstedet.
-Hej. -Ny dag.
Og en ny udfordring venter.
Der er skruet op for sværhedsgraden.
Og som I sikkert har udledt af min besked i morges,
skal I i jeres næste udfordring tænde et bål,
så I får et par simple råd til at tænde ild i naturen.
Brug bagsiden, ikke klingen, til at tænde op med et tændstål.
Vi laver gnister.
Jeg kom her for at lære.
Det eneste, vi mennesker kan,
der adskiller os fra dyrene, er at lave ild.
Det her kaldes optændingsbrænde.
Det kaldes tændstof.
Og det her er jeres brændsel.
Joe, du skal være holdets ildninja.
Bare lav en masse af dem.
Forsigtigt… Mærk, hvordan det virker.
Det er så godt.
-Bum! -Ja!
-Ja. -Hvad var så godt ved det?
-Stille og roligt. -Kontrol. Man har kun brug for én.
Jeg vil virkelig gerne vinde.
Jeg vil starte en voldsom ild, og jeg vil bare brillere denne gang.
-Okay, gutter. -Fremragende. Tak.
-Tak, Bear. -Tak.
Tak, Bear.
Det kan være en af de sidste udfordringer, så giv den gas.
Lad os hygge os, fordi en eller flere af os er væk i morgen.
Lad os gå!
Meget inspirerende.
-Hun er som en lille Holly Willoughby. -Ja.
Klar til udfordringen.
Der er kun seks tilbage,
og de er på vej til Rio Colorado her til et kapløb om at undgå aflukket.
Men hvem overlever Ildfloden?
I denne udfordring skal I sejle om kap i hold langs floden.
I skal hente jeres gummibåde og padler,
puste gummibådene op, ned i kløften,
tage alt med, I tror, I skal bruge, før I kommer til stranden og laver et bål.
Det hold, der først får en kedel med vand i kog over bålet, vinder.
Såre simpelt.
Vi skal bruge to hold af tre.
Zuu, du undslap aflukket, så du vælger dit hold.
-Hvem vælger du? -Jeg vælger Una og Steph.
Una og Steph, sådan. Det er Zuus hold.
Jeg måtte vælge Una og Steph. To mennesker, jeg kan kommunikere med.
De ville være mindre utilregnelige end Lottie, Kola og Joe.
-Tilfreds? -Ja.
-Jeg elsker vores hold. -Godt.
Jeg føler for vores hold.
Skænderiet med Kola i går gør bare vores bånd stærkere,
og det er gået godt med Joe to gange, så jeg tror ikke, det kan gå galt.
Så har vi vores hold. Nu mangler vi bare Bear.
Han er der. Hvordan starter vi?
Denne udfordring begynder heroppefra.
Med et hop fra denne klippe ned i vandet.
Jeg vil gerne have nogen til at demonstrere det.
En frivillig.
-Jeg tænker… -Hvem vil du have?
Holly.
-Holly? -Holly.
-Klar? -Det var ikke det, jeg gik ind til.
Benene samlet, hænderne over kors på brystet,
se, hvor du vil lande, og vig ikke tilbage.
Okay, jeg vil ikke se ned.
Vent. Okay, jeg vælger et sted.
-Så sker det. -En, to, tre, hop!
Kom gerne op igen!
-Godt klaret! -Holly, det var smukt.
Lige efter bogen.
Hvorfor er han så sej? Han er så sej.
-Kan du huske, hvad du skal? -Kom så.
-Fødderne samlet, armene over kors. -Ja.
Fokusér, vig ikke tilbage
og hop.
Da jeg som den første hoppede i floden, var det et stort fald.
Jeg bad til, at jeg kom op igen. Da det skete, sagde jeg: "Jeg overlevede."
Svøm over floden og hen til posen.
Næste, kom så.
Jeg er så bange.
-Jeg er virkelig bange. -Det er alle.
-Klar? En, to, tre. Smukt. -Sådan, Lottie!
Godt gået, Steph.
Godt gået, Joe.
-Alle er afsted. -Så godt.
Nu begynder det.
Når holdene har hentet og pustet deres gummibåde op,
skal de sejle om kap ned ad floden,
samle alt det, de skal bruge til at tænde deres bål
og bringe vandet i kog for enden af ruten.
MÅL
-Det var skræmmende. -Find fokus. Kom afsted.
Bare tag jer god tid.
Tag jer god tid.
Denne taske bruger vi til at fylde luft i.
Joe er kvik helt fra starten.
-Det kan mange ikke regne ud. -Hvad gør det?
Det er en taske. Man forsegler den. Man klemmer den og puster den op.
Den fyldes med luft og skal i vandet.
-Man presser luft ind. -Joe var god.
Han er fantastisk. Jeg har vundet med ham hver gang.
Det virker rent faktisk! Okay.
-Hvad er det? -Tænk ikke på det.
-Jeg tror, vi skal… -Det er en taske. Bare bliv ved.
-Bare pust? -Pust, ja.
Luft i? Ja? Forsegl den.
Blåt hold var foran med at puste gummibåden op,
så vi følte, vi var ved at tabe.
De gør det sygt godt. Vi må kopiere dem.
Hvad er det?
Vi står og tænker: "Hvordan gør man?"
Vi kiggede på det andet hold, og vi kopierede dem.
Det indrømmer jeg.
Man klemmer den som en sækkepibe.
Klem den i din ende, så klemmer jeg i min.
Sådan. Langt om længe.
At puste gummibåden op føltes umuligt.
Da vi forstod, hvordan man gjorde, var det stadig umuligt.
Vi mistede meget tid.
Kom så, Kola.
Husk at holde udkig efter alt, I skal bruge til at lave bål.
Vi fik en flyvende start.
-Okay, fortsæt… -Lad os komme afsted.
Alt gik godt…
Flot.
…indtil vi kom ud på vandet…
-I takt. Joe, ingen panik. -Undskyld.
Du skal høre efter.
Kommunikationen røg bare.
-Kola, er du okay? -Ja.
Kola, kom nu.
Kola var ikke god i gummibåden.
Den gummibåd er så vanskelig.
Venstre er højre, højre er venstre.
Jeg sejler i ring.
Seriøst?
Jeg kan ikke komme videre.
KOLA - BLÅT HOLD
GRØNT HOLD
Kom nu.
Du er snart færdig.
Fortsæt. I skal indhente dem.
Vi startede ret langt bagud.
Vi kæmpede med at få luften i, men vi kom endelig i vandet.
Vi er færdige.
Grønt hold, de blå har et forspring, men I kan godt indhente dem.
-Ja. -Afsted.
-Zuu, tager du den her? -Det giver ingen mening.
Jeg tager den her. Den kunne bære Kola.
Zuu vil bare i enmandsgummibåden, mens vi står og siger: "Nej, nej, nej."
Så jeg ender med at herse lidt med ham.
-Sætter jeg mig bagi, synker den. -Vi spilder tid.
"Zuu, du tager tomandsbåden."
-Jeg er i. -Vi indhenter dem.
-Ja. -Ja.
-Tak, venner. -Godt klaret. Teamwork.
Vi kan godt! Lad os komme afsted.
GRØNT HOLD
KOLA - BLÅT HOLD
-Vent. -Er du okay?
Se, træ, okay?
Kom så, Kola. Godt gået.
Jeg og Joe endte med at samle alt det, vi skulle bruge til at lave bålet.
Vi var langt foran det andet hold.
-Sådan. -Fik I tingene?
To stykker træ.
Okay.
Jeg og Joe gjorde det ret godt.
Kola gjorde det ret dårligt.
Han var ikke god i gummibåden.
Kola, små bevægelser. Forhold dig i ro.
For fanden da.
BLÅT HOLD KOLA
GRØNT HOLD
-Kan du se noget? -Kan vi se noget, Zuu?
Jeg har intet set.
Vent på os. Du når snart strømfaldene.
Det var langsomt og roligt.
Vi er langt bagefter, men vi tager den med ro.
Min båd!
Så blev det lidt kaotisk.
-Vi må op. -Ja.
-Skal vi op nu? -Ja.
-Er du okay? -Ja.
Bliv på den. Jeg er okay. Jeg har det fint.
Men vi støtter alle hinanden.
Vi rejser sammen.
Zuu er rolig.
-Jeg er okay. -Han har smidt negativiteten.
Tag træet. Læg det her, Zuu.
-Jeg har det. -Vi kan godt.
Tak. Jeg sætter stor pris på jer.
Tak, fordi I hjælper.
Kola, kom nu.
-Kola, kom nu! -Kom så, Kola.
Da vi kom til strømfaldene, vendte det til det værre.
Jeg hører lyden, ser tilbage.
Min båd synker!
Båden er punkteret, og den synker.
Kola, træk den.
-Vi er der snart. -Okay.
Jeg synker!
-Træk vejret, folkens. -Okay.
Vi er okay. De andre er stadig bagude.
Vi er okay.
Kola svømmede ved siden af og virkede okay.
Og jeg tænkte:
"Det virker på en måde."
De indhenter os. Svøm hurtigere.
De er bag os nu, så vi må afsted.
-Kola, kom nu! -Fortsæt.
Mit hold forlader mig. Vi er i panik.
BLÅT HOLD
GRØNT HOLD
-Kom så. -Bliv ved.
-Er I okay? -Ja!
Der er en grøn pose der.
Vi samler ting, lægger dem i tømmerflåden.
De er tæt på. Hold motivationen.
Og så siger Una og jeg til hinanden:
"Skal vi droppe tømmerflåden og lægge det hele hos Zuu?"
-Skal jeg tage tingene? -Efterlader vi den?
-Ja. Vi har ikke brug for den. -Okay.
Vi svømmer bedre uden at skulle skubbe en gummibåd.
Så vi flyttede alt ned i Zuus båd, og så afsted igen.
Se os lige. Fantastisk gejst.
De er foran os, Det gør ikke noget
Jeg er tykkere end jer Har den største båd
Men jeg fortsætter Skvulper og plasker
I svømmer, får jer en vasker
GRØNT HOLD
Når holdene når stranden,
skal de lave et bål med redskaberne
og bringe en kedel med vand i kog hurtigst muligt.
Kom nu, Kola. Du kan godt.
-Op på stranden? -Ja.
Da vi nåede stranden, var vi langt foran.
Og blåt hold er fremme.
-Åh gud. Stop. -Okay.
-Hvor er jeres holdkammerat? -Han er her.
Hvor er hans båd?
Den sank.
Kola blev tydeligvis efterladt, men vi var stadig langt foran.
De er lige foran os. Jeg ser dem.
Vi har indhentet noget.
Hold ud, venner.
-Brug de store stykker. -Lav en firkant.
Læg dem. Læg det ovenpå.
Det er ikke altid godt med mange mennesker om et bål…
Nej, se, Joe.
…som har forskellige idéer om, hvad de vil.
-Lad os hælde alkoholen på bålet. -Nej.
Vi er her. Sådan!
Vi nåede kysten,
og de andre var tydeligvis langt foran os, for de havde næsten tændt deres bål.
-Hent vaselinen… -Jeg henter vand.
…og smør den ud.
Spillet er ude.
Husk, det er et kapløb.
-Lad os lave ild. -Hvorhenne?
Derovre.
-Okay. -Der? Fedt.
Sådan. Kom så.
Lad os holde det i gang, fordi… Lad det ikke gå ud.
Ikke det der endnu. Små ting.
Det går ud!
Det var lidt anspændt, men vi skulle tænde bål på tid,
og det gik ikke godt, så vi var lidt frustrerede.
Brug det, I har. Vær opfindsomme.
Vi begyndte bare at gøre ting.
Vi byggede fundamentet.
Så lagde Una ting på, jeg lagde ting på,
og så begyndte Zuu at lave gnister.
-Den anden vej. Ind mod dig. -Sådan. Slå med den.
Sådan. Lad os lægge tændstoffet på.
Gnist, og der er ild.
-Hent noget vand. -Godt gået!
Nej.
Husk, hvad jeg lærte jer om optænding.
Bagsiden af kniven, Lottie.
Vinkl den forsigtigt.
Giv os den.
Jeg tænkte, vi kunne tænde sådan.
Okay.
Godt, kom så. De små stykker her.
Tørre ting, okay? Læg dem på.
-Knæk dem. Læg dem på. -Kvæl ikke ilden.
Kun tørre ting i ilden.
-Okay. -Okay.
Drengene var kaotiske.
-Ikke endnu. -Nej.
Det skal have kærlighed.
Joe var stresset.
Hvor er ispindene? Mere vaseline på.
Der er alt for mange ting på.
-Lad det brænde. -Vi må gøre det større.
Du lægger så meget på. Stop.
Jeg følte lidt, at jeg bar holdet.
Jeg kunne have gjort det bedre alene.
Den går ud.
-Du kvæler den. -Nej, jeg gør ej.
Joe og Lottie skændes.
-Vi har ødelagt det. -Nej.
Lottie bliver overvældet, som hun gør konstant,
men Joe kan lave bål.
Han havde ret.
Gør det.
Vi har et bål. Vi har sat vand over.
-Det skal koge. -Ja.
Denne trekant, af mangel på bedre ord, fungerer bare.
I var langt bagud.
Og nu er I pludselig foran.
Jeg står sådan… Ser på det andet hold. De skændes og har intet bål.
Så jeg siger: "Vinder vi rent faktisk?"
Vi har kun små stykker ovenpå, så vi brænder bare en bunke tændstof.
Pust det ikke ud.
-Det nærmer sig. -Bliver det varmt?
Jeg kan se bobler!
Ja, det koger!
Vi er færdige.
-Ja! -Vi har kogende vand.
Ja!
Jeg var bare så stolt af os.
Det er den klassiske historie om haren og skildpadden.
Vi tog os god tid og arbejdede sammen som et hold.
Åh gud!
Og vi var helt euforiske over at slå de andre.
I er fantastiske. I hjalp mig så meget. I er alletiders. I gjorde det.
Vi vandt udfordringen.
Ildfloden? Snarere barnemadsfloden.
Den største læring i denne udfordring er,
at det er slutningen, der tæller, og man skal aldrig give op.
Først og fremmest, godt gået.
I burde ikke have tabt.
-Det ved jeg. -Ved I hvad?
Vend jer om. Nu er der gang i ilden.
Og ved I, hvorfor den brænder?
Fordi I giver den lidt plads.
I havde et bål fem minutter før de andre,
og I blev ved med at lægge småt øverst og stort nederst.
Konstant småt på toppen. Der var intet til at brænde.
Så snart I går fra det,
får det plads og ilt, og så brænder det derudaf.
-Ja. -God start.
Forfærdelig afslutning af hele holdet.
Sådan er det.
Jeg ville sige, at I fortjener at vinde.
Og jeg elsker den ukuelige gejst.
I giver aldrig op.
I arbejder sammen, løser det, og det reddede jer fra aflukket.
Godt gået.
Godt gået, grønt hold. Det var det ultimative comeback.
Det betyder, at blåt hold skal i aflukket i morgen.
Så gå hellere tilbage til lejren og gør jer klar.
-Okay. -Læg det bag jer, okay?
Godt gået.
-Vi vandt udfordringen! -Vi vandt!
-Jeg kan ikke… -Sådan!
Det var bare… Vi var så langt bagud.
-Godt klaret. -Godt klaret.
Vi manglede teamwork.
-Og kommunikation. -Vi burde være stoppet.
Ja, vi burde være vendt om og have hentet ham straks.
-God dag, venner. -Der er ikke lang tid tilbage her.
Det kan være en af de sidste aftener.
Jeg ved det.
-I pustede gummibåden op så hurtigt. -Ja.
Vi gik i opløsning. Det var meget kaotisk for os.
-Det var lidt… -Ja.
Vi kunne alle have gjort ting bedre.
Vi må ikke tænke: "Jeg kunne have gjort sådan."
Gjort er gjort.
Ingen kan lide at tabe.
Og på grund af visse ting, der er sket,
undlader jeg enhver form for provokation, fordi jeg ved, hvad det fører til.
-Godnat, Zuu. -Godnat.
-Er du okay, Joe? -Ja.
Så du ham? Han stod helt på standby.
-Han loadede. -Jeg loader altid.
-Godnat, alle sammen. -Godnat.
-Godmorgen, Joseph. -Hej.
-Går det okay? -Hvordan har du det?
Jeg vågnede med ny energi i dag.
Jeg må gribe dagen og gøre den positiv og glad.
Jeg skal have det sjovt i dag. Det sker.
-Ja. -Jeg vil ikke stresse mig selv.
Hvis det er min sidste dag, fint. Det går, som det går.
Jeg er lidt nervøs til morgen.
Jeg er bekymret for, at i dag bliver noget nær umulig.
Okay. Skal vi klæde om?
-Lad os. -Klæd om.
-Lad os. -Vi gør det.
Aflukket.
-Det er min tredje gang. -Min anden.
Aflukket bliver hårdt denne gang.
Min eneste fordel er, jeg har prøvet det før.
Jeg ved, hvordan en fælde ser ud. Jeg kender noget af terrænet.
Jeg har en chance, så jeg er ikke ude endnu.
Okay. God fornøjelse, venner.
God fornøjelse.
Gårsdagens begivenhedsrige udfordring gik alt andet end glat.
Grønt hold tabte pusten, da de pustede båd op,
og blåt holds ild var en fugtig fuser.
Nu føjer jeg spot til skade og sender tre af dem i aflukket.
Joe, Kola og Lottie, I skal være i aflukket i 45 minutter.
Der er tre udgange, som hver kun kan bruges af én person.
Hver udgang kræver nu mere end ét redskab at åbne.
Mere end ét redskab.
Det bliver sgu svært.
Bliver I fanget, eller formår I ikke at slippe ud,
kommer I i fare for eliminering.
I ved, hvad der sker nu. I skal ind gennem porten.
-Kom så. -Gør det.
-Fuld gas. -Afsted. Held og lykke!
-Farvel. -Farvel!
I er fantastiske!
I dag vil jeg gøre alt, der skal til for at nå en udgang.
Jeg vil blive.
Jeg føler allerede, aflukket er afgjort, men jeg må bare spille rollen.
Jeg bliver ikke mere klar. Jeg bliver bedre end sidst,
og jeg håber, mit held fortsætter.
Nå, venner. På den igen.
Jeg hader det her sted.
Der er kortet. Tre udgange.
Vi er tre. Der er tre udgange. Skal vi dele dem op?
Ja. Hvad føler I for?
Tunneludgangen.
-Godt. -Jeg ved, hvor den er.
Jeg prøver stigeudgangen. Den tog jeg sidst.
-Jeg tager firehjulstrækkeren. -Fedt. Held og lykke.
-Hold. -Held og lykke.
Klø på.
Okay.
Lad os lade dem vide, at jagten sætter ind.
Afsted!
Okay, det er den vej.
Hvor er jeg?
Jeg tror bare, jeg ligger på lur her.
De er alle veteraner i aflukket.
De bevæger sig. De spiller rollen korrekt.
De er ikke nemme at fange.
Det er den vej.
Jeg har lært, at aflukket ikke bare handler om muskler og styrke.
Man skal bevæge sig som et dyr.
Baviantilstand.
Det gælder om at være listig, når man skjuler sin menneskeskikkelse.
Men det er udmattende.
Jeg kan se bilen.
Bear har måske set bavianer før, men aldrig en bavian som denne.
Jeg skal bruge et hjul, og hvad end det der er.
For at flygte i firehjulstrækkeren må Joe sætte hjulet på igen.
Men denne gang kræver det to redskaber.
Først når Joe finder skruenøglen, får han at vide, hvor det andet redskab er.
-De er i aflukket nu. -Ja.
Jeg tror, Joe er den person, der kommer tilbage.
Hvad med Kola?
Han har evnerne til at slippe ud, så han kunne sagtens komme tilbage.
-Og Lottie? -Jeg tror, Lottie kommer ud.
Det gør jeg også.
-Ja? -Hun virkede selvsikker.
Det var skræmmende. Hvad var det?
Jeg går efter stigen. Der blev jeg fanget sidste gang.
Forhåbentlig er redskaberne ikke alt for langt væk.
Jeg skal bruge fire brædder.
Hvor er de? Okay.
Oppe ved Caiman Ledge.
For at slippe ud via stigen
skal Lottie hente fire manglende trin ved Caiman Pool.
Når hun hen til trinnene uopdaget,
finder hun detaljer om det andet redskab, hun skal bruge.
Det var uden tvivl her.
Hold hovedet koldt, Kola.
Hold udkig efter ham.
Tunneludgangen. Jeg fandt den.
Tunnelen var fuld af sand.
Og se engang, der er sømmet nogle træplanker fast i den.
Skovl. Black Rock.
SKOVL: 667 METER
Jeg ser på kortet. Det jeg skal bruge, er ved Black Rock.
Jeg har været ved Black Rock. Jeg er Black Rock-veteran.
Jeg vidste det.
Okay, kom så.
Tunnel- og stigeudgangene er på den ene side af det udtørrede flodleje,
firehjulstrækkeren på den anden.
Så flodlejet virker som et fornuftig, centralt sted at placere sig.
Det er fristende at bruge flodlejet som hovedfærdselsåre.
Det er et oplagt sted at orientere sig.
Men det er også
en farezone.
Jeg vil altid overvåge det.
De burde bruge underskoven, træerne.
Jo tættere junglen er, jo mindre sandsynligt er det, jeg er der.
Jeg venter her. Jeg er godt skjult.
Går nogen forbi, har jeg dem.
AFSTAND TIL STIGETRIN: 10 METER
Der er noget her.
Det er tunnelen.
Okay.
Jeg ser tunnelen, hvor mine træbrædder til stigen var.
Brædderne er lænket fast. Jeg skal finde en nøgle.
Selvfølgelig, en nøgle. Hele vejen tilbage.
For at få de trin, Lottie skal bruge til stigen, skal hun hente en nøgle
i den anden ende af aflukket, næsten en kilometer væk.
Så det er faktisk forbi Beslutningstræet.
Ja, jeg kommer tilbage efter jer.
Jeg kan høre aberne gå amok,
hvilket betyder, at noget har forstyrret dem.
Et par hundrede meter den vej.
LOTTIE - NØGLE: 323 METER, BEAR: 163 METER KOLA - SKOVL: 156 METER, BEAR: 176 METER
Jeg gemmer mig bag stenen.
Jeg når Black Rock.
Konstant på vagt.
Der er Kola.
Han går efter redskabet.
Der er en ødelagt skovl.
Det må være de to stykker, jeg skal bruge til tunnelen.
Hvad var det?
Så ser jeg Bear.
Han kommer efter mig.
Bear og jeg løber om kap.
Jeg spæner afsted.
Kola slap væk på et hængende hår.
Han tog chancen i det udtørrede flodleje.
Sprinter man i dette terræn, vrider man om på anklen.
Sker det, er han på den.
Jeg skygger ham bare.
Tager mig god tid.
Og når det er på mine præmisser, tager vi ham.
Jeg blev jagtet af Bear.
Fik redskabet.
Jeg var så tæt på.
Nok har Kola hentet skovlen,
men han overså skiltet, der viste, at han også skulle bruge en sav
til at flygte via tunneludgangen.
Jeg er træt.
AFSTAND TIL NØGLE: 7 METER
Åh gud, den er der.
Jeg får øje på min nøgle. Jeg er i et område kaldet krattet.
Jeg går derned. Jeg undersøger området.
Der er en timer, når jeg går derind.
Nøglen er i en 30-sekunders fælde.
Du kan godt. Bare gør det.
30 SEKUNDER
Fem, seks, syv, otte, ni, ti…
Åh gud. At løsne knuder gør det så meget mere stressende.
Atten, nitten…
Får jeg ikke nøglen, ryger jeg måske hjem.
Fireogtyve, femogtyve, seksogtyve, syvogtyve…
Jeg har nøglen.
Jeg må væk herfra.
Der er nogen derovre.
Jeg har fulgt Kola på afstand,
men har også lige set en anden.
Hvem er det?
Jeg tror, det er Joe.
Jeg ved, jeg nærmer mig mit redskab. Det er i dette område kaldet Wild Wood.
Der er mit redskab.
Okay.
Jeg hørte en lyd.
Hvad fanden er det?
FANGET
God indsats.
Du bevægede dig godt.
-Kom med dine hænder. -Okay.
Godt klaret.
For fanden da.
Ja, jeg er skuffet, men jeg synes, det er fair.
Jeg var bare nået til vejs ende.
Det forventede jeg ikke.
-Hvem tror I, er blevet fanget? -Det må guderne vide.
-Det ved jeg ikke. -Nej.
Det var én. Vi har travlt.
Går i ét med træerne.
Jeg er ikke et træ. Jeg er en løve.
Jeg kan ikke se tunnelen.
Jeg har nøglen.
Jeg skal være stille.
-Jeg panikker. -Det er så svært med træet.
Men jeg går ikke uden brædderne til stigen.
Jeg ved, at Kola er på vej mod tunneludgangen,
og Joe gik efter firehjulstrækkeren, da jeg fangede ham,
så Lottie må prøve at slippe ud via stigen.
Så der er kun tid til at fange én af dem.
Jeg er i hælene på dem og leder efter dem.
Jeg fandt tunnelen.
Bevar roen. Jeg tror, han er tæt på.
Åh, mand!
Der er så meget sand.
Åh gud.
Jeg håber bare, jeg er hurtig nok. At jeg når frem i tide.
Der er sømmet nogle træbrædder fast i den.
Jeg satte en fod på begge ender af brættet,
trak af alle kræfter
og flåede træbrædderne over.
Jeg bar brædderne.
Jeg kunne mærke, jeg kom tættere og tættere på sejren
med stigen, som ikke lykkedes mig sidste gang.
Jeg må blive ved med at skovle løs.
Jeg vil så gerne lykkes. Både Una og Steph har gjort det,
så jeg skal lykkes for pigernes skyld.
Luften er kvælende. Jeg indånder sand.
Bear er tæt på. Han må ikke fange mig.
Åh gud.
Kola!
FANGET
Så tæt på. Jeg var der næsten.
Ja!
Ja! Jeg slap ud. Jeg klarede det.
Jeg klarede det!
-Hvilke redskaber har du? -Skovlen, i to dele.
Du manglede noget.
Jeg havde lagt en sav til jer et sted.
-Åh gud. -Du gik efter råstyrke.
Og du slap væk fra mig tidligere. Godt gået.
Du vil nå langt i livet med din råstyrke.
Den fik dig næsten forbi mig.
Det var det hårdeste, jeg har prøvet.
Jeg gravede efter frihed.
Ømme arme, jeg kunne ikke få vejret.
Havde jeg haft to minutter mere, var jeg sluppet ud.
To er fanget.
-Det var så hurtigt. -Åh nej!
Hvordan fangede han dem begge? Åh gud.
For fanden da!
Jeg ville have dem alle tre ud.
-Ditto. -Ja.
To er fanget.
Måske fanger han alle.
Jeg tror, Lottie er blevet fanget nu.
Øv.
-Hej! -Det er Lottie!
Ja!
Jeg slap ud!
Ja, du slap ud!
-Ja! -Du gjorde det.
Una og jeg er ellevilde.
Hun er nu medlem af en eksklusiv gruppe mennesker,
som er sluppet ud fra aflukket.
Jeg var så fokuseret og klar denne gang.
Det var det, jeg ville.
-Jeg ville flygte. -Jeg vidste, du ville klare det.
Ja!
Efter Lotties flugt over muren til aflukket,
skal kun Kola og Joe se Bear i øjnene.
Når nogen af dem hjem til lejren?
Joe, en stor forbedring.
Du havde rigtig god situationsbevidsthed.
Du bevægede dig godt, men du var langsom.
Man kan ikke sætte en finger på din intensitet og gejst,
og din læringskurve er gået sådan her.
Ja.
Kola, jeg så en lang række fejl.
Først kortet, der tydeligt viste, du også skulle bruge en sav.
Og så udløste du alle snubletrådene.
I en adrenalintåge greb du spaden og løb.
Så langt inde i dette Bear Hunt bliver I begge fanget.
I burde begge ryge hjem.
Kola, du var heldig med at slippe væk i flodlejet.
Jeg lod dig slippe, fordi jeg ikke ville komme til skade.
Men du er en kriger. Det respekterer jeg.
Den indstilling overvinder alt.
Du får en chance til.
Joe, jeg føler, du er nået til vejs ende.
-Du er ude. -Okay.
Men fat mod, min ven, for du har gjort det ualmindeligt godt.
-Tak. -Respekt.
Mange tak.
Tak.
Sådan. Fortsæt.
-Godt gået. -Godt gået.
-Du fortjener det. Jeg er stolt af dig. -Du er en mester.
Jeg er dybt taknemmelig for oplevelsen. Jeg har lært en masse om ydmyghed.
Mit yndlingscitat er: "Sport styrker ikke ens karakter. Det afslører den."
Jeg har lært ting om min karakter,
som jeg måske ikke vidste, eller vidste lidt, men havde glemt.
Det har været virkelig lærerigt,
og jeg tager meget med mig hjem.
-Porten. -Der kommer nogen!
Hvem er det?
-Åh gud! -Kola!
-Jeg vidste det! -Han klarede det!
-Er du okay? -Du gjorde det.
Åh gud.
Det er bittersødt.
Jeg er glad på Kolas vegne, men trist på Joes.
Han er sådan en god fyr. Han har kæmpet, men hans tid er kommet,
og jeg ønsker ham alt godt.
Jeg gik efter tunnelen.
Jeg graver. Stikker hovedet ud efter luft.
Hvem ser jeg løbe imod mig? Bear!
Jeg var helt smadret, så jeg sagde: "Du fik mig."
Jeg har ondt af Joe. Jeg ville ønske, han havde klaret det.
Jeg troede, han slap ud,
men I måtte begge overvinde jeres svagheder derinde,
og det gjorde I.
-Det er faktisk… -Åh!
Overraskelse!
-Se. -Det er Holly.
Holly!
Først og fremmest, tillykke, Kola og Lottie.
-Tak. -I slap ud af aflukket.
Godt gået, begge to. Godt, at I er her.
I morgen er der ingen udfordring.
Og det er, fordi I fem, der sidder her nu,
er Bear Hunt-finalisterne!
Ja!
I klarede det! I gjorde det!
Vi gjorde det.
-Gruppekram! -Gruppekram!
Det er så godt. Det er så dejligt.
Åh gud. Kom her.
-Kom her. -Ja!
-Vi stinker nok. -Det går.
I har været så meget igennem for at nå hertil på hver jeres unikke måde,
og I fortjener alle denne plads i finalen.
I morgen skal I forberede jer til den sidste tur i aflukket.
Efter sidste tur i aflukket, vil en af jer blive kronet som Bear Hunt-vinder.
-Godt gået. Sov godt. -Tak.
Tillykke, vindere!
Finalister! Ja!
-Vi er i finalen! -Utroligt.
Jeg vil vinde.
Godt klaret.
Det føles helt fantastisk at være finalist.
Jeg troede ikke, jeg ville nå så langt.
Jeg er i finalen! Hvad?
Kom så. Lad os gøre det.
Og så den smukkeste solnedgang.
-Når man lukker øjnene… -Er det en haj?
-Der er en finne. Kan I se finnen? -Ja!
Det er underligt, at jeg er med til sidst.
-Den er der! -Meget tæt på kysten.
Men jeg har kæmpet hårdt for at nå hertil.
-Der er den igen. Der er to! -Der er flere!
-Der er to hajer. -Der er flere!
Bear, du gav mig en chance til, og i finalen kommer jeg til at være klar.
-Den er stor. -Det er den.
Se, hvor stor den er!
Sikke en genial afslutning på alt det her.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil