Vždycky, když prohraješ, jsi děsně protivný.
- Nemluv na mě! - Neumíš prohrávat.
- Nemusíš se mnou mluvit. - Tak jdi pryč.
Muži.
- Vím, jací herci jsou. - Jo.
Jeho ego je…
- Mohl by se mi omluvit. - Jo, to by měl.
Víte, jak herci fungujou?
Všichni s nimi zachází v rukavičkách,
takže když se vzteknou, všichni si řeknou, že to nevadí.
Proto dělá takové scény a čeká,
že mu všichni budou podlézat,
aby se cítil dobře.
A pokud nezvládá jiný názor,
možná by neměl být tady s dospělými lidmi. Já nevím.
BEAR GRYLLS NA LOVU CELEBRIT
Blíží se finále našeho Lovu a konkurence mezi soutěžícími je větší,
dynamičtější.
Rozdíly se zmenšují.
A nakonec, ten, kdo jde domů…
jsi ty, Shirley.
Děkuju.
Buď na sebe hrdá.
- Děkuju. - Jsi pozoruhodná dáma.
Nikdy se nevzdáváš.
Prokázala jsi velkou odolnost.
Dobrá práce.
Tenhle Bearův lov byl pro mě výjimečný zážitek.
Naučila jsem se, že věk nás nedefinuje
a že můžete dělat cokoli, co si usmyslíte.
Tohle si budu navždy pamatovat
jako ten nejúžasnější zážitek, co jsem kdy měla.
Boží.
Panebože. Kdo je to?
Zuu!
On unikl!
Jo!
Seš legenda!
- Jsem mokrý. - Neva.
Panebože, tys to dokázal! Fakt že jo!
Dokázal jsi to! Já to věděla.
Vím, že já a Zuu tady máme nějaké neshody,
ale kdybych potřeboval vrbu
a někoho, kdo mi může pomoct dobrou radou,
pak je to on.
Měli jsme strach, nenamaskoval ses, mysleli jsme…
- Já vím! - Odvážný krok.
Bylo to fakt odvážné.
Běžme příště všichni bez maskování.
Byl to mazec.
Myslím, že jsem dokázal, že moje velikost ničemu nevadí.
Hlavní je tvoje srdce, to co je uvnitř, tvoje mysl.
Každý umíme něco jiného.
A já jsem dokázal, že nemůžete soudit knihu podle obalu.
- Brána! - Hele, brána.
- Joe. - No teda!
Panebože, tys to dokázal!
Dokázals to!
- Joe, dobrá práce! - Nazdar.
- Bože. - Obejmi mě.
Co se stalo? Chytil tě?
Chytil mě. Přestal jsem dávat pozor.
Přišel zezadu a strhl mě k zemi.
- Tys o něm nevěděl? - Vůbec jsem netušil.
- Bylo to děsivé? - Bylo.
Potom mě to hned hodně naštvalo.
- Měl jsem… - Nevyčítej si to.
- Byl jsi tam poprvé. - Jo.
- Super. - Dobrá práce.
- Díky. - Úžasný.
Shirley, ty jo.
Zůstane mezi námi velká díra, když Shirley odešla,
byla pro všechny taková maminka.
Všem radila.
Urovnala všechno, co se stalo.
Se vším si věděla rady,
což je tady pro nás velmi důležité.
Je to smutné. Uvidíme, jak to bez ní zvládneme.
Čau.
Jak je? Jsi v pohodě?
Lottie na mě byla drzá. Řekl jsem jí, ať sklapne.
- Kvůli čemu? - Tobě.
- Proč? - Prý skončíš.
A já: „Co?“
„Včera byl naštvaný, že prohrál.“
- Jo. - „Nebyl.“
Já: „Ano, byl.“ Ona: „Ne, nebyl.“
„Ano, byl.“ Ona: „Ne, nebyl.“
„Proč pořád zamítáš něco, co určitě vím?“
- Klid, brácho. - Jsem klidný.
- Já vím. - Fakt jsem.
Je to velké nedorozumění kvůli naprostý maličkosti.
Kvůli prakticky ničemu.
Je to smutný. Jsou si blízcí.
Vím, že je mezi nimi velké přátelství.
Podle mě bys měl být dneska v klídku.
Vezmi si ji stranou.
I když tě nevyslechne, aspoň to zkusíš.
- Ukážeš, že seš charakter. - Dobře.
Tak já jdu. Díky za vyslechnutí.
Zatím čau.
Kola se někdy vyjadřuje svérázně.
Ale má zlaté srdce. Je to hodný kluk.
Snad se dokážou nějak usmířit.
Panebože, já smrdím.
- Všecko dobrý? - Jo, dobrý.
Jo, co se týče… Nevím.
Dobře.
Kola mi řekl, že jste se poštěkali.
Ale řekl jsem mu, že to musíte probrat, až bude chtít.
Až budeš chtít.
Jo. Může se mi omluvit.
Jo, určitě si s tebou promluví.
- Já můžu nesouhlasit. - Jo.
A on to prostě nevzal.
- Tak či tak… - Jo.
- Však on za tebou přijde. - Jo.
Až se mi omluví, promluvím s ním.
Hele, jsme v pohodě. Jo, jsme v pohodě.
Pro dobro skupiny se půjdu usmířit s Lottie,
vyřešit tu roztržku.
Chci čistý štít.
- Lottie, můžu s tebou mluvit? - Jo, jasně.
Vím, že jsme se pohádali, a já se s tebou nechci hádat.
Já se taky nechci hádat, jasný?
Byl to nešťastný konflikt. Emoce.
Neměl jsem to říkat.
Oba jsme řekli něco, co jsme neměli.
Já se s tebou už nechci hádat.
Já tě jako člověka respektuju.
Já tebe taky, proto mě, upřímně, tvoje reakce tak zklamala.
Hodně mě to naštvalo a zklamalo.
Nemyslíš, že tvoje reakce byla taky špatná?
Nebo ne?
Já jsem tak reagovala kvůli tobě.
Mám nárok na jiný názor.
- Samozřejmě. - Můžu s tebou nesouhlasit.
Jde o to, Kolo, že když ti něco vadí,
všichni kvůli tomu trpí.
Omlouvám se za své chování,
ale v té situaci jsem to řekl proto,
že jsme se oba vztekli.
Rozumíš tomu? Že ani jedna strana není bez viny?
Jenže ty jsi mě naštval první.
Nevyletěla bych, kdybys nevyletěl ty
a nemluvil se mnou tak bez respektu.
To, co jsem řekl, nebylo nesprávné.
- Nesnáším dětinské lidi… - Nejsem dětinský.
- Nezvládl jsi to. - Jsem dospělý.
Nejde tu jen o mě.
Nehádám se sám se sebou, ale s tebou.
Ano, se mnou, protože jsi něco podělal.
- Ale měl jsem pravdu. - Proč to nechápeš?
Proč nemůžeš prostě jen říct: „Mrzí mě, co se stalo.
Už to neřešme.“ Pořád musíš mít pravdu.
Pořád musíš být soutěživý, pořád musíš být mrzout.
Pořád něco. Je to vyčerpávající.
- Dobrou noc, Lottie. - Zítra nechci být v tvém týmu.
- Já ne… - Nechci…
- A jestli budu, stěhuju se. - Je mi to fuk.
Snažil jsem se to s ní urovnat, ale bylo to celý ještě horší.
Na chování jako na střední jsem už starý.
- Jsi v pořádku, zlato? - Jsem.
- Už nejde o to, kdo to začal. - Jo.
Takový výbuch jsem si nezasloužila.
Zkusil se aspoň omluvit?
Řekl: „Promiň, ale přijmi zodpovědnost za to, cos udělala,“
což není omluva.
Ale omluvil se.
Ten, kdo odloží hrdost a utne to, z toho vyjde líp.
On prostě neumí říct „promiň“
a zůstat jenom u toho.
Lottie k němu sice chová lásku a úctu,
ale když bude nepříjemná
a takhle s ním mluvit,
Kola se nikdy nezmění.
Jestli chce, aby se Kola změnil, musí to řešit jinak.
Lottie, co to máš na tváři za slovo?
LÁSKA
Nech se vést láskou.
Máš v srdci lásku. Umíš milovat.
Jsem ráda, že to se mnou Zuu probral.
Mě už ty hádky fakt nebaví.
Řekla jsem nějaké věci
a nejspíš jsem na Kolu neměla křičet.
Kolo, promiň, jo? Já už v tomhle nechci pokračovat.
Já tohle vážně nechci, jasný?
Nechme toho.
Víš, co to pro mě je? Zažila jsem… A tohle je…
- Tak jo, pojď. - Jo.
- Oni to zvládnou. - Jo.
Oni to zvládnou.
V životě jsem zažila situace,
kdy se mnou lidé mluvili tak jako ty
a já to nechala plavat, ale pak se to opakovalo
a bylo to horší a horší
a mě to jako člověka úplně zlomilo.
Takže už to lidem nedovoluju
a stojím si sama za sebou, víš?
Rozumím. Proto jsem přišel
omluvit se za své chování
a ty jsi zase vyjela.
- A já: „Cože?“ - Ale já ne…
To není tak úplně omluva,
když řekneš: „Promiň, ale ani jedna strana není bez viny.“
Ne, tak jsem to nemyslel.
Myslel jsem to… já jsem začal
a pak
se to strhlo někam, kam jsem to nikdy neměl pustit.
Omlouvám se za svoji reakci.
Myslím, že jsme to urovnali. Musíme prostě jít dál
a zapomenout na to.
Kolo, teď si musíme něco přiznat, jo?
- Neumíš moc prohrávat. - Ne.
Díky!
Přesně to jsem chtěla.
Dosáhli jsme průlomu, konečně.
Kola přiznal, že neumí prohrávat.
- Chci, abys to oznámil skupině. - Udělám to hned.
Dobře, jdi.
Lidi, Kola vám chce něco říct.
Posloucháme.
- Chci vám něco říct. - Jo?
Špatně snáším prohru.
- To jsme v šoku. - Musel jsem to přiznat.
- No, teda… - Jsme v šoku.
Lidi, už jsme v pohodě.
- Usmířili jsme se. - Super!
Přátelé jsou zpět!
Zase spolu!
Je to vyřešený a já se cítím milionkrát líp.
Naše přátelství díky tomu posílilo,
protože jsme k sobě byli upřímní.
Mám vás rád.
Opatrujte se.
To mě podrž. On nám nechal další vzkaz?
- Jo. - Jo.
Máme nový vzkaz.
Aha, Ohnivá řeka.
Co to vůbec znamená, brácho? To je oxymóron.
Jo.
Ve vodě mi to moc nejde, takže jestli tam bude voda,
budu potřebovat silné plavce.
Hele, proč je brána otevřená?
Aha, jde sem Bear.
Přichází z Arény. On tam žije?
Určitě žije v Aréně.
Pojďte se mnou k ohništi.
- Ahoj. - Nový den.
A čeká nás nová výzva.
Máte to tady čím dál náročnější.
Jak jste z mého ranního vzkazu asi pochopili,
v další výzvě, která vás čeká, budete muset zapálit oheň,
takže vám dám pár jednoduchých rad,
jak v divočině zapálit oheň.
Když chcete zapálit oheň křesadlem, použijte zadní stranu, ne čepel.
Tímhle vykřesáváme jiskry.
Přišel jsem se učit.
My lidi umíme jednu věc,
kterou se lišíme od zvířat, a to rozdělat oheň.
Tomuhle se říká třísky.
Tohle je troud.
Tohle je vaše palivo.
Joe, chci, aby ses stal ohňotvůrcem svého týmu.
Potřebuješ hodně jisker.
Jemně… Vnímej, jak to funguje.
Skvěle.
- Bum! - Jo!
- Jasně. - Proč mu to šlo?
- Byl v klidu. - Kontrola. Stačí jediná jiskra.
Vážně chci vyhrát.
Chci založit požár a chci s přehledem vyhrát.
- Tak jo. - Výborně. Děkuju.
- Díky, Beare. - Děkuju.
Děkujeme.
Může to být poslední výzva, dejme do toho všechno.
Užijme si to, jeden nebo víc z nás už budou zítra pryč.
Jdeme na to!
Do toho!
Bylo to inspirativní.
- Jako Holly Willoughbyová, ale menší. - Jo.
Jsme připraveni.
V Lovu zbývá posledních šest lidí
a právě míří k řece Colorado,
kde budou soutěžit o další Arénu.
Ale kdo přežije Ohnivou řeku?
V této výzvě budete závodit v týmech
podél řeky.
Musíte získat čluny a pádla,
nafouknout čluny
a projet kaňonem.
Cestou seberete, co se může hodit,
a následně na břehu rozděláte oheň.
První tým, který nad ohněm dovede vodu v kotlíku k varu, vyhraje.
Jednoduché.
Budeme potřebovat dva týmy po třech.
Zuu, včera jsi unikl z Arény, vyber si tým.
- Kdo to bude? - Vezmu si Unu a Steph.
Una a Steph, výborně. Takže vy a Zuu.
Věděl jsem, že chci Unu a Steph.
Umím s nimi komunikovat
a budou méně zmatkovat
než Lottie, Kola a Joe.
- Šťastný? - Jo.
- Boží tým. - Dobře.
Náš tým je opravdu silný.
Včerejší krátká hádka s Kolou
náš vztah posílila
a s Joem to už dvakrát klaplo,
tak snad se nic nepokazí.
Tak týmy máme. Zbývá nám už jen Bear.
Je tamhle. Jak začneme, Beare?
Dnešní výzvu začneme tady nahoře.
Skokem z útesu do vody.
Rád bych to na někom předvedl.
Chci dobrovolníka.
- Myslím, že… - Koho chceš?
Holly.
- Holly? - Holly.
- Co myslíš? - S tímhle jsem nesouhlasila.
Nohy k sobě, ruce na hrudník,
podívej se, kam skočíš,
a pak tam skoč.
Nechci se dívat dolů.
Počkej. Fajn, vybírám si místo.
- Můžu. - Raz, dva, tři, skoč!
Prosím, vyplav!
- Výborně! - Holly, to bylo úžasné.
Ukázkové.
Proč je tak cool? On je tak cool.
- Víš, co máš dělat? - Do toho!
- Nohy k sobě, ruce zkřížené. - Jo.
- Soustřeď se… - Jo.
A skoč.
Když jsem do té řeky skočil, jako první,
byla to fakt hloubka.
Modlil jsem se, ať vyplavu.
Pak jsem si řekl: „Dokázal jsem to. Přežil jsem.“
Fajn, přeplav řeku a vezmi pytel.
Tak jo, další na řadě.
Já se bojím.
- Moc se bojím. - To my všichni.
- Můžeme? Raz, dva, tři, skoč. - Lottie!
Výborně, Steph.
Výborně, Joe.
- Všichni jsou v řece. - Výborně.
Začínáme.
Jak se týmy spojí a nafouknou čluny,
budou vedle sebe v řece soutěžit v tom,
aby posbírali potřebné věci na zapálení ohně
a nakonec dokázali uvařit vodu.
- Panebože, to byla hrůza. - Soustřeďte se. Běžte.
V klidu, nespěchejte.
Nemusíme spěchat.
Tímhle ten člun nafoukneme.
Joe jde hned na to, chytře.
- Většina lidí na to nepřijde. - Ani já ne.
- Zavřeš ten pytel. - To nejsou kalhoty?
- Zmáčkneš a nafoukneš. - Chápu.
Naplníš ho vzduchem a zmáčkneš.
- Natlačíš vzduch. - Joeovi to šlo.
V týmu je úžasný.
Každý jeho tým vyhrál.
Fakt to funguje! Dobře.
- Co to je? - To neřeš.
- Nevím. Asi potřebujeme… - To je pytel. Nafukuj.
- Mám nafukovat? - Zatím jo.
Vzduch dovnitř? Jo? Zamotat.
V nafukování člunu byl Modrý tým napřed
a my jsme od začátku prohrávali.
Koukám, jak to dělají. Opakujme to.
Cože?
Koukáme: „Jak to děláte? Co to děláte?“
Sledovali jsme ten druhý tým
a v podstatě jsme se opičili.
Jo, přiznávám se.
Zmáčkni to jako dudy.
Ty to zmáčkneš u sebe a já u sebe.
Už to jde. Konečně, lidi.
Nafouknout ten člun mi přišlo nemožné.
I když jsme to už pochopili,
bylo to nemožné.
Měli jsme skluz.
Jedeme, Kolo.
A nezapomeňte hledat něco, co využijete k rozdělání ohně.
Náš tým vyletěl jako namydlený blesk.
- Tak jo, pořád… - Jedeme.
Všechno klapalo.
Super.
Dokud jsme nevlezli do vody.
- Pádlujte. Joe, nepanikař. - Promiň.
Poslouchej mě.
Komunikace zmizela.
- Kolo, v pohodě? - Jo.
Kolo, dělej.
Kolovi to s pádlem nešlo.
Ten člun je strašně tvrdý.
Levá je pravá, pravá je levá.
Točím se v kruhu.
To jako fakt?
Zasekl jsem se, ty vole.
KOLA – MODRÝ TÝM
Dělej, dělej!
Jo, už to skoro máš. Už to bude.
Rychle, musíte je dohnat.
Začali jsme dost se zpožděním.
Při tom nafukování jsme se trápili,
ale nakonec to klaplo.
Tak jo, hotovo.
Zelený týme, Modří mají náskok, ale můžete je dohnat.
- Jo. - Jeďte.
- Zuu, nechceš jet v tomhle? - To nedává smysl.
Skočím do tohohle. Když udrží Kolu, tak i mě.
Zuu prostě chce nasednout do člunu
a my se ho snažíme odradit.
Nakonec jsem k němu byla docela tvrdá.
- Když sedím vzadu, potápí se. - Ztrácíme čas.
„Zuu, pojedeš v tom dvojitém.“
- Jsem tam. - Dohoníme je, jo?
- Jo. - Jasně.
- Díky. - Super. Týmová práce.
To zvládneme! Tak jedeme.
ZELENÝ TÝM
- Počkej. - Jsi v pohodě?
Hele, dřevo, jo?
Pojeď, Kolo, to dáš!
Nakonec jsme já a Joe
pobrali všechno potřebné k rozdělání ohně.
- Dobře. - Měli jsme velký náskok.
- Jedeme. - Máte něco?
Dva kusy dřeva.
Fajn.
Myslím, že nám to s Joem šlo.
Upřímně, myslím, že Kola byl nemožný.
Pádlování mu vůbec nešlo.
Kolo, malé pohyby. Zůstaň klidný a vyrovnaný.
No sakra, do prčic.
MODRÝ TÝM KOLA
ZELENÝ TÝM
- Vidíš něco? - Vidíme něco, Zuu?
Zatím nic.
Počkej na nás, Zuu. Blíží se peřeje.
Pluli jsme pomalu a plynule.
Byli jsme dost vzadu, ale byli jsme klidní.
Sakra, můj člun!
Pak to začal být trochu chaos.
- Musíme vystoupit. - Jo.
- Jdeme teď? - Jo.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Dobře, ty zůstaň. Já jsem v pohodě.
Ale vzájemně se podporujeme.
Jedeme společně.
Zuu je klidný.
- Jo, v pohodě. - Už není negativní.
Vezmi to dřevo sem, Zuu.
- Mám ho. - Máme to.
Děkuju. Jste skvělý, holky.
Díky za pomoc.
Kolo, dělej.
- Kolo, zaber! - Tak pojď, Kolo.
Když jsme dojeli k peřejím, tak se to trochu zvrtlo.
Slyším hluk, ohlédnu se a…
Potápí se mi člun!
Ten debilní člun má v sobě díru a potápí se.
Kolo, táhni ho.
- Je to už jen kousek. - Dobře.
Potápím se!
- V klidu dýchejte. - Dobře.
Jsme v pohodě. Ještě nás ani nedohonili.
Jsme v pohodě.
Kola plaval vedle člunu a vypadal v pohodě
a já si říkal:
„Takhle to asi půjde.“
Dohánějí nás. Musíš plavat rychleji.
Už jsou za námi, musíme zrychlit.
- Kolo, zaber! - Plav!
Můj tým mě tam nechává. Začínám panikařit.
MODRÝ TÝM
ZELENÝ TÝM
- Jedeme. - Makáme.
- Dobrý? - Jo!
Tamhle je zelený pytel.
Sbíráme věci, dáváme je do člunu.
Nejsou daleko. Vydržme to.
Pak nás s Unou napadne:
„Co tu tenhle člun nechat a strčit všechno k Zuu?“
- Mám to vzít? - Necháme ho tu?
- Jo, nepotřebujeme ho. - Dobře.
Máme lepší jen plavat než plavat a tlačit člun.
Všechno jsme přendali do člunu a vyrážíme dál.
Vidíte nás? Skvělá morálka.
Jo, jsou před námi, ale to je fuk.
Jsem ve větším člunu, kluk jak buk.
Pluju dál, i když mokrou mám hlavu.
Vy plavete jak nic, máte zábavu.
Jakmile týmy dorazí na břeh,
musí použít, co nasbírali, rozdělat oheň
a co nejrychleji uvařit vodu v kotlíku.
Zaber, Kolo! To dáš.
- Na břeh? - Jo.
U břehu jsme pořád měli náskok.
A Modří už jsou tady.
- Panebože, zastav! - Dobře.
- Kde máte parťáka? - Je tady.
Kde má člun?
- Není. - Potopil se.
Kola zůstal pozadu,
ale pořád jsme na druhý tým měli náskok.
Jsou přímo před námi. Vidím je.
Už jsme je dohnali.
Makejte, holky!
- Rozdělej ty velké. - Dáme je do čtverce.
Tohle dolů, tohle nahoru.
Ne vždy je to dobré, když se kolem ohně tísní hodně lidí.
Ne, hele, Joe.
Každý má jinou představu o tom, jak ho rozdělat.
- Já bych tam přilila alkohol. - Ne.
Jsme tady! Dorazili jsme!
Jsme u břehu
a je jasné, že ti druzí mají obří náskok,
protože oheň jim už skoro hoří.
- Přineseš vazelínu? - Přinesu vodu.
Namoč buničinu.
Je to prakticky konec hry.
Pořád je to závod.
- Pojďme to rozpálit. - Kde?
Tamhle.
- Dobře. - Tam? Super.
Jo, super. Hoří to.
Tak jo, přikládejme dál, nesmí nám to vyhasnout.
Tak jo, přidejte… Ne tolik, po kouscích.
Zhasíná to!
Byl to stres, ale byl to závod v rozdělávání ohně
a moc nám to nešlo, bylo to frustrující.
Použijte vše. Buďte vynalézaví.
Všichni jsme začali něco dělat.
Postavili jsme základ
a pak tam něco dala Una, něco já
a pak Zuu začal dělat jiskry.
- Naopak, od sebe. Tak. - To je ono. Švih, švih.
Super. Teď začneme přidávat troud.
Jiskra, a najednou to hoří.
- Dobře, přines vodu. - No výborně!
Ne.
Pamatujte, co jsem vám o rozdělávání říkal.
Zadní strana nože.
Trochu ji nakloň.
Fajn, vrať mi to.
Chtěla jsem to zkusit takhle.
- Jo. - Neplýtvejte.
Tak jo, hoříme.
Dávejte tam kousky.
Suché věci, jo? Tyhle tam dejte.
- Rozlámejte je a na oheň. - Neduste to.
Do ohně jen suché věci.
- Dobře. - Tak.
S kluky to byl zmatek.
- Ještě ne. - Ne.
Potřebuje trochu lásky.
Joe byl ve stresu.
Kde jsou třísky? Ještě vazelínu.
Tohle tam nemusíme dávat, je toho moc.
- Nechte to hořet. - Musí se rozhořet.
Dáváš tam toho moc, nech toho.
Nechci být nefér, ale velela jsem já.
Sama bych to asi zvládla líp.
Uhasíná.
- Dusíš ho. - Nedusím.
Joe a Lottie se začínají hádat.
- Je to v ***. - Není to v ***.
Na Lottie je to příliš, jak obvykle,
ale Joe umí rozdělat oheň.
A je to. Měl pravdu.
Tak jo, začni!
Lidi, máme oheň! Máme tam vodu!
- Musí vřít. - Jasně.
Tahle trojka, lepší slovo bohužel nemám, šlape jako hodinky.
Byli jste míle pozadu
a myslím, že teď jste ve vedení.
Já… Dívám se na druhý tým.
Hádají se, nemají žádný oheň
a já si říkám: „My to vyhrajeme?“
Nahoře máme jen malý věci, v podstatě pálíme hromadu troudu.
Nesfoukni to.
- Už to bude. - Zahřívá se?
Vidím bubliny!
Možná si to… Jo, vaří se!
Tak jo, konec.
- Ano! - Máme vařící vodu.
Jo! Jo!
Byla jsem na nás tak pyšná!
Bylo to jako ta bajka o zajíci a želvě.
Nespěchali jsme a pěkně v klidu jsme spolupracovali.
To mě podrž!
Prožili jsme euforii z porážky těch druhých.
Jste úžasný. Moc jste mi pomohly.
Jste skvělý. Je to vaše.
Vyhráli jsme výhru!
Ta Řeka ohně je Řeka ničeho.
V téhle výzvě jsem se naučil,
že hlavní není začátek, ale konec,
a nikdy se nevzdat.
Zaprvé, dobrá práce.
Vy jste to rozhodně neměli prohrát.
- Jo, já vím. - Víte co?
Otočte se. Rozhořel se vám oheň.
A víte, proč se teď rozhořel?
Protože teď konečně dostal prostor.
Vy jste měli oheň o pět minut dřív,
dali jste troud nahoru a velká dřeva na spodek.
Pořád jste nahoru něco přidávali a nemělo to z čeho hořet.
A jakmile od ohně odejdete,
dáte mu prostor a kyslík, hoří jako nic.
- Jo. - Dobrý začátek.
Ale konec jsme to podělali, my všichni z týmu.
Je to tak, jak to je.
Řekl bych, že si zasloužíte vyhrát.
Mám radost, protože jste to nevzdali.
Nikdy neříkej nikdy.
Držíte při sobě, dokážete to a teď nemusíte do Arény.
Výborně.
Výborně, Zelení.
To byl naprosto úžasný comeback.
Bohužel to znamená, že Modrý tým zítra vyrazí do Arény.
Tak se vraťte na základnu a připravte se na zítřek.
- Fajn. - Na tohle zapomeňte, jo?
Byli jste skvělí.
- Vyhráli jsme! - Vyhráli!
- Nemůžu… - Jó!
To bylo… Byli jsme strašně pozadu.
- Dobrá práce. - Super, lidi.
Upřímně, chyběla nám spolupráce.
- Nekomunikovali jsme. - Měli jsme přestat.
Měli jsme toho nechat a vrátit se na začátek.
- Dobrý den. - Sakryš, brzo to balíme.
- Ne. - Jedna z posledních nocí.
Já vím. Bože.
- Ten člun jste nafoukli rychle. - Jo.
Vymklo se nám to z rukou. Byl to chaos.
- Bylo to trochu… - Jo.
Všichni jsme mohli něco zvládnout líp.
Nemůžeme řešit, co jsme měli udělat nebo co by kdyby.
Už je hotovo.
Nikdo nemá rád prohry.
Jasný? A kvůli jistým věcem
neříkám nic, když dojde řeč na to, kdo měl co udělat,
protože vím, kam to vede.
- Dobrou noc, Zuu. - Dobrou noc.
- Dobrý, Joe? - Jo.
Viděls ho? Ten jel totálně na rezervu.
- Ne. - Zamrzl.
To dělám furt.
- Dobrou, lidi. - Dobrou noc.
- Dobré ráno, Josephe. - Ahoj.
- Máte se? - Jak se vede, synku?
Dnes jsem vstal s druhým dechem.
Musím dnešek využít
a udělat z něj pozitivní, šťastný den.
Dneska si to užiju. Nic jinýho.
- Jo. - Nebudu se stresovat.
Jestli je to můj poslední den, fajn. Smířím se s tím.
Dnes ráno jsem trochu nervózní.
Bojím se, že dneska to bude skoro nemožné.
Tak jo. Půjdeme se oblíct?
- Nahodit oblek. - Jo.
- Jdeme. - Pojďme.
Aréna.
- Jdu potřetí. - Já podruhé.
Tahle Aréna bude těžká.
Pomůže mi, že jsem tam už byl.
Vím, jak vypadá past.
Trošku už znám ten terén.
Mám šanci, tak ještě nekončím.
Tak jo. Užijte si to, jo?
- Držte se. - Ty taky.
Včerejší akční výzva rozhodně nebyla hladká plavba.
Zelenému týmu došel při nafukování dech
a Modrý tým měl parodii na oheň.
Teď jim trošku zkazím zábavu a tři z nich pošlu do Arény.
Joe, Kolo a Lottie, budete v Aréně 45 minut.
Jsou tam tři východy, každý může využít jen jedna osoba.
Ke každému východu je nyní potřeba víc než jeden nástroj.
Víc než jeden.
Tak to bude masakr.
Pokud vás chytí Bear nebo neuniknete včas,
budete adepti na vyřazení.
Víte, co přijde teď. Je čas projít bránou.
- Jdeme. - Do toho.
- To dáte. - Hodně štěstí!
- Ahoj, lidi. - Ahoj!
Jste frajeři!
Dnes udělám všechno, co je třeba, abych se dostala k východu,
protože chci zůstat.
Mám dojem, že to, co přijde v Aréně, je napsáno ve hvězdách,
ale musím tu roli hrát.
Jsem maximálně připravený. Budu lepší než minule
a doufám, že i dnes budu mít kliku.
Tak jo, kluci. Jsme zase tady.
Já to tady nesnáším.
Tady to je. Tři východy.
Jsme tři. Východy jsou tři. Zkusíme si je rozdělit?
Jo. Kam chcete jít vy?
Já jdu k tunelu.
- Fajn. - Vím, kde je tunel.
Já zkusím žebřík, tam jsem byla minule.
- Já čtyřkolku. Vím, kde je. - Super. Hodně štěstí.
- Týme. - Hodně štěstí.
Do toho.
Tak jo.
Dáme jim vědět, že lov začíná.
Běžte!
Oukej, je to tudy.
Sakra, kde jsem?
Myslím, že tady budu jenom číhat.
Všichni jsou už v Aréně zkušení.
Jsou v pohybu. Umí se chovat.
Nebude snadné je chytit.
Je to tamhle.
Už vím, že Aréna není jenom o svalech a síle.
Musím se pohybovat jako zvíře.
Režim pavián.
Musím být nenápadný a maskovat svou lidskou podobu.
Ale je to vyčerpávající.
Vidím to. Vidím auto.
Bear možná už paviány viděl,
ale takového určitě ještě ne.
Potřebuju kolo a potřebuju tady tuhle věc.
Aby Joe mohl uniknout ve čtyřkolce, musí nasadit kolo,
ale dnes potřebuje dva nástroje.
Až Joe najde klíč,
teprve zjistí polohu druhého nástroje.
- Už jsou v Aréně. - Jo.
Já osobně si myslím, že Joe je ten, kdo se vrátí.
A co Kola?
Má schopnosti a dovednosti na to, aby se dostal ven,
takže by mě to nešokovalo.
- A co Lottie? - Lottie se vrátí.
Souhlasím.
- Jo? - Vypadala fakt sebejistě.
Děsivé. Nevím, co to bylo.
Jdu k žebříku. Tam mě Bear minule chytil.
Snad ty nástroje nebudou moc daleko.
Takže potřebuju čtyři prkna.
Kde jsou? Dobře.
U Krokodýlího jezera.
Pro východ přes žebřík
musí Lottie získat čtyři příčky od Krokodýlího jezera.
Jestli je dokáže nepozorovaně získat,
zjistí tam, kde je druhý nástroj potřebný k útěku.
Určitě to bylo tady.
Rozum do hrsti, Kolo.
Bacha na Beara, bacha na něj.
Východ skrz tunel. Našel jsem ho.
Jenže vidím, že tunel je plný písku.
A ejhle, přes vstup jsou přibitá dřevěná prkna.
Lopata. Black Rock.
Podívám se na mapu. U Black Rock je to, co potřebuju.
U Black Rock jsem už byl, jsem znalec.
Já to věděl.
Tak jo, jdeme.
Tunel a žebřík jsou východy na jedné straně vyschlého řečiště
a čtyřkolka je na druhé straně.
Takže mám dojem, že vyschlé koryto je dobrý ústřední bod.
Určitě je velmi láká využít
jako stezku vyschlé koryto řeky,
protože to je skvělý orientační bod.
Ale je to taky
nebezpečná zóna.
Budu ji pořád sledovat.
Měli by využívat porost, stromy.
Čím hustší a děsivější je džungle,
tím méně pravděpodobně tam budu.
Asi počkám tady. Jsem v zákrytu.
Kdo projde kolem, toho mám.
Něco tady je.
To je ten tunel.
Dobře.
Vidím tunel a v něm prkna, která mám vložit do žebříku.
Prkna jsou uvnitř, připoutaná. Potřebuju klíč.
Samozřejmě, klíč. Ten je na druhé straně.
Aby Lottie mohla odemknout příčky potřebné pro únik,
potřebuje získat klíč,
který je na druhé straně Arény téměř kilometr daleko.
Takže je vlastně… Je za Stromem rozhodnutí.
Jo, vrátím se pro vás.
Slyším, jak opice šílí, a to proto,
že je něco nebo někdo vyrušil.
Bude to pár set metrů tím směrem.
Za touhle skálou se ukryju.
****!
Jdu k Black Rock.
Na pozoru.
Tamhle je Kola.
Jde si pro nástroj.
Je tam zlomená lopata.
To jsou asi ty dva nástroje, co potřebuju na únik.
****!
Co by bylo?
Kouknu napravo, a tam Bear.
Jde po mně.
Teď běžím s Bearem v patách.
Doslova sprintuju.
Kola utekl, ale bylo to těsně.
Risknul to vyschlým korytem.
Sprintovat v tomhle terénu, zvrtnete si kotník.
A zvrtnutý kotník je průšvih.
Budu ho jen sledovat.
Počkám si.
A až se nám to bude hodit, sejmeme ho.
Honil mě Bear.
Mám nástroj.
Byl jsem blízko.
Kola sice sebral lopatu,
jenže si nevšiml obrázku, podle kterého potřebuje i pilku,
aby mohl tunelem uniknout.
Jsem unavený.
VÝCHOD
KLÍČ: 7 METRŮ
Bože můj, je to tam.
Vidím, kde je klíč.
Tady tomu se říká Křoviska.
Přidřepnu si. Zkoumám okolí.
Až tam vejdu, spustí se časovač.
Klíč je v pasti, mám 30 vteřin.
To dáš. Udělej to.
30 SEKUND
Pět, šest, sedm, osm, devět, deset…
Panebože. V tom stresu je rozvazování uzlu šílené.
Osmnáct, devatenáct…
Jestli ten klíč nezískám, možná půjdu domů.
Dvacet čtyři, dvacet pět, dvacet šest, dvacet sedm…
Mám klíč.
Musím odsud zmizet.
Aha, tamhle někdo je.
Sledoval jsem Kolu z dálky,
ale pak jsem zahlédl někoho jiného.
Kdo je to?
Aha, to je Joe.
Vím, že se blížím k nástroji
a že téhle oblasti se říká Divoký les.
Tady je můj nástroj.
Tak jo.
Něco jsem slyšel.
Co to *** je?
CHYCEN
Dobrá práce.
Skvěle ses pohyboval.
- Ukaž mi ruce. - Oukej.
Skvělý.
No do hajzlu.
Jo, jsem naštvaný, ale asi to je fér.
Byl jsem vlastně v koncích. Byl jsem v koncích.
To jsem nečekal.
- Koho asi chytil? - Bůhví.
- Fakt nevím. - Nevím.
Jeden chycen. Máme práci.
Splývám se stromy.
Já nejsem strom. Jsem lev.
Nemůžu najít ten tunel.
Mám klíč.
Musím být potichu.
- A panikařím. - Vůbec to nejde.
Ale neodejdu, dokud nedostanu prkna pro žebřík.
Vím, že Kola míří k východu skrz tunel
a že Joe mířil ke čtyřkolce, když jsem ho chytil,
což znamená, že Lottie chce uniknout po žebříku.
Tím pádem stihnu chytit jen jednoho.
Jsem jim v patách a hledám je.
Našel jsem tunel.
Musím být rozumný. Bear je blízko.
Proboha.
To je ale písku.
Ježišmarjá.
Snad jsem dost rychlá.
Opravdu doufám, že to stihnu.
Jsou tam přibitá jakási dřevěná prkna.
Položil jsem nohu na oba konce prkna,
zabral jsem ze všech sil
a rozlomil jsem ta prkna napůl.
Nesla jsem příčky.
Cítila jsem, že se blížím k vítězství
přes žebřík, který mi minule nevyšel.
Musím pořád hrabat a hrabat.
Chci to zvládnout kvůli sobě.
Una i Steph už unikly,
takže to chci zvládnout pro holky.
Vzduch je dusný. Vdechuju písek.
Bear je určitě blízko, nesmí mě chytit.
Proboha. Proboha.
Kolo!
CHYCEN
Těsně. Už jsem tam skoro byl.
Ano!
Jo!
Jo! Unikla jsem, dokázala jsem to!
Dokázala jsem to!
- Jaké máš nářadí? - Lopata byla na dvě části.
Potřeboval jsi něco jiného.
Někde jsem ti nechal i pilku.
- Do prčic. - Šels na to na hrubou silou.
A předtím jsi mi utekl, to bylo skvělý.
S takovou silou ještě ledacos dokážeš.
A skoro jsi mi unikl.
Bylo to hrozně těžký.
Šlo mi o svobodu.
Bolely mě ruce. Nemohl jsem dýchat.
Kdybych měl dvě minuty navíc, dokážu to.
Dva chyceni.
- To bylo rychlý. - To ne!
Jak je oba chytil? Panebože.
Ty vole!
Přála jsem únik všem třem.
- Já taky. - Jo.
Dva chyceni.
Možná chytí všechny.
Myslím, že Lottie už chytil.
Ty kráso.
- Ahoj! - To je Lottie!
Ano!
Utekla jsem!
Jo, ty jsi unikla!
Dokázalas to!
Una a já jsme bez sebe nadšením.
Přidala se k exkluzivní skupině lidí,
kterým se podařilo uniknout z Arény.
Měla jsem jasnou hlavu, soustředila jsem se.
- Super. - Chtěla jsem to.
- Chtěla jsem utéct. Jsem šťastná. - Jo. Já to věděla.
Ano!
Jelikož Lottie už z Arény uprchla,
Bearovi čelí už jen Kola a Joe.
Vrátí se některý z nich do tábora?
Joe, ty ses velmi zlepšil.
Měl jsi skvělý přehled o situaci.
Pohyboval ses dobře, ale byl jsi pomalý.
Ale tvoje soustředění a odvaha byly výtečné
a tvoje schopnosti letí nahoru.
Jo.
Kolo, viděl jsem celý seznam chyb.
Zaprvé, podle obrázku je jasné, že potřebuješ pilku.
Taky jsi spustil všechny moje nástražné dráty.
V návalu adrenalinu jsi popadl rýč
a utekl jsi.
V téhle fázi našeho Lovu jste oba chyceni.
Oba byste měli jít domů.
Kolo… měls štěstí, že jsi mi v korytu utekl.
Nechal jsem tě utéct, nechtěl jsem riskovat zranění.
Ale ty jsi válečník. Respektuju to.
Odhodlání přemůže všechno.
Ber to jako druhou šanci.
Joe, myslím, že jsi došel na konec své cesty.
- Končíš. - Dobře.
Ale hlavu vzhůru, příteli, protože sis vedl nad očekávání dobře.
- Děkuju. - Respekt.
Díky moc. Děkuju.
Díky. Děkuju.
Tak jo. Jdeme dál.
- Dobrá práce. - Skvělá.
- Super. Zasloužíš si to. - Jsi šampión.
Seš borec.
Jsem za tu zkušenost vděčný.
Myslím, že jsem se tady naučil velké pokoře.
Můj oblíbený citát je: „Sport charakter nebuduje, ale odhaluje.“
O své povaze jsem zjistil ledacos,
co jsem ani nevěděl, nebo jsem na to zapomněl.
Bylo to opravdu… vzdělávací
a já si z toho odnáším opravdu hodně.
- Brána. - Někdo jde!
Kdo je to?
- No ne! - Kola!
- Já to věděla! - Dokázal to!
- V pohodě? - Dokázals to.
To mě podrž.
Teda. Je to hořkosladký.
Kolovi to přeju, ale je mi líto Joea.
Je to dobrý chlap.
Dával do toho hodně, ale přišel jeho čas
a já mu přeju to nejlepší.
Šel jsem k tunelu.
Začínám kopat.
Vylezu se nadechnout.
A koho vidím, jak ke mně běží? Beara!
Byl jsem zničený, hlesl jsem: „Máš mě.“
Je mi líto Joea, přála bych si, aby to dokázal.
Myslel jsem, že to on unikl,
ale ukázalo se, že jste oba museli překonat svou slabost
a dali jste to.
Vlastně…
Překvapení!
- Hele. - Aha, to je Holly.
Holly!
Takže, Kolo a Lottie, gratuluju.
- Díky. - K útěku z Arény.
Skvělý výkon. Ráda vás tu vidím.
Zítra žádná výzva nebude.
A to proto, že všech vás pět tady
jste finalisté Lovu celebrit!
Ano!
My jsme to dokázali!
Dokázali jsme to.
Skupinové objetí!
To je skvělé. To je bomba.
Panebože, pojďte sem.
- Pojďte sem. - Jo!
- Asi smrdíme. - To neva.
Cestou do finále jste prožili tolik a každý po svém.
Všichni si místo ve finále zasloužíte.
Zítra se budete připravovat na svou poslední Arénu.
Po poslední Aréně bude jeden z vás korunován vítězem Lovu celebrit.
- Dobře se vyspěte. - Díky.
Gratuluju, šampioni!
Finalisté! Ano!
- Jsme ve finále! - Mazec.
Chci vyhrát.
Jste skvělí.
Paráda.
Jsem nadšená z toho, že jsem ve finále.
Nečekala jsem, že to dotáhnu tak daleko.
Jsem ve finále! Cože?
No ty vado! Jdeme na to.
To je nejkrásnější západ slunce.
- Když zavřeš oči… - To je žralok?
- To je ploutev. Vidíte tu ploutev? - Jo!
Je to zvláštní, že bude konec.
- Je tam! - Je blízko pobřeží.
Ale tvrdě jsem na tom makala.
- A zase. Jsou dva! - Panebože. Je jich víc!
- Dva! Jsou tu dva žraloci. - Je jich víc!
Beare, dal jsi mi druhou šanci,
a až přijde finále, budu tam.
- To je macek. - To teda jo.
Hele, je velký!
To je úchvatné zakončení toho všeho.
Překlad titulků: Lucie Olešová