Jeg kan ikke mere.
Jeg har det i mig. Jeg skal bare presse lidt på.
Hvornår? Nu? Hvornår kan jeg gå?
Jeg kan se Mel her.
Han er der.
Tid til at slå til.
FANGET
Din satan.
Okay.
-Er du okay? -Ja.
-Træt? -Varm.
Det er et hårdt miljø. Godt gået, Mel. Slap af. Træk vejret.
Okay? Du har noget vand i din rygsæk.
Jeg finder det frem for dig.
Det var brutalt.
Jeg troede, det første aflukke var forfærdeligt.
Og jeg slap ud.
Det var umuligt denne gang.
-Han har fanget en til. -Han har fanget en.
To er fanget.
Jeg tror, han skruer bissen på.
Jeg mangler to. Bliv der.
Lottie og Zuu er de eneste to, der stadig er på fri fod.
Lottie er ved stigeudgangen.
To gange er det mislykkes at hente alle de trin, hun skal bruge.
Zuu har nøglerne til tunneludgangen takket være Unas gavmildhed.
Mange tak.
Men Bear er på jagt efter sit næste offer, og flugt er på ingen måde garanteret.
Jeg skærer udenom. Kom med.
Har Zuu fået nøglerne,
er han på vej tilbage til tunneludgangen for at slippe ud.
Hvis jeg er hurtig, kan jeg måske fange ham.
Det er helt ekstremt hårdt, men jeg skal nå udgangen hurtigst muligt.
Ja, der er han.
Jeg kan se ham i det fjerne.
Jeg er udmattet.
Jeg bevarer roen. Jeg skal bare nå min udgang og undgå Bear.
Big Zuu, godt gået. Fysisk stærk.
Jeg troede, han ville være færdig nu. Totalt.
Han er stadig i gang.
Jeg elsker den beslutsomhed. Men hvis han stopper op, fanger jeg ham.
Pause.
Jeg kan se Bear.
Jeg nærmer mig det sidste stykke.
Jeg har nøglen. Jeg skal bare nå tunnelen.
Den er i, men jeg kan ikke dreje den.
Pis!
Kom nu, bassemand. Du kan godt.
Jeg kan se ham.
-Jeg kan ikke. Åh, mand. -Big Zuu.
Du var tæt på.
FANGET
-Fik du nøglerne? -Ja.
Kom herned.
Din puls er høj. Det betyder, at du har knoklet.
Hvor hårdt pressede du dig selv?
Omkring 90 %.
Jeg havde ti tilbage til at komme ud her.
Kunne du have været hurtigere?
Ja. Og det burde jeg, men jeg var…
-Så fortjener du at blive fanget. -Jeg var færdig.
Jeg har…
Tre personer er fanget.
Vi går.
Vi gør det. Vi prøver.
-Tre. -Hvad?
-Nej. Han fanger ikke dem alle. -Gør han det, er det sindssygt.
Hvis jeg hører et brag til, ved vi, at vi skal oppe os.
Vi er nede mellem træerne igen.
Vi skal kigge mellem stammerne, ikke på dem.
Jeg ser efter bevægelse.
Jeg er her nu. Det er lige i midten.
AFSTAND TIL STIGETRIN: 84 METER AFSTAND TIL BEAR: 79 METER
Jeg kan stadig ikke tro, han ikke har fanget mig.
Jeg så nogen. Jeg tror, det var Bear.
Der er Lottie.
Jeg gjorde mit bedste, men jeg kan ikke.
Jeg gemmer mig bare.
Jeg følger efter og prøver at komme tæt på.
Okay, ikke gå i panik. Du kan godt.
FANGET
-Jeg er faktisk lidt lettet. -Alt vel?
-Åh gud. -Sidste kvinde.
Virkelig? Åh gud!
-Godt gået. -Åh gud!
-Du var tæt på at slippe ud. -Åh gud.
Hænderne derind. Du lærer hurtigt.
Alle fire er fanget, og jeg er færdig.
Det var alle.
De blev alle fanget.
Det er pinligt.
-Det er fire ud af fire. -Ja.
Det er første gang.
Alle fire blev fanget og er på vej til Bears Ret for at få deres dom.
Men hvem overlever, og hvem får en tidlig helikoptertur hjem?
Okay.
Vi blev alle presset til grænsen.
Una, du er knust, men du gik i den fælde,
du blev lokket af den skinnende genstand, og bum, du var færdig.
Nej, jeg skal ud. Nej!
Stor risiko tidligt uden gevinst.
Mel, jeg føler, du strejfede formålsløst rundt en stor del af tiden.
Jeg forstod ikke kortet. Jeg gik den forkerte vej.
Det er den forkerte side. Jeg er totalt på vildspor.
Jeg ved det sgu ikke.
Kortene er så simple, som det er muligt at gøre dem.
Det hårde er det pres, du er under.
Det blev nok lidt overvældende, og det er varmt, du er træt.
Jeg er udmattet.
Du er udmattet, men du har gejst.
Det undervurderer jeg aldrig.
Lottie, topkarakter for indsatsen.
Du var sluppet ud, hvis du havde været bedre til problemløsning.
Jeg kan ikke mere.
Jeg er gået frem og tilbage to gange. Jeg er så træt.
Du hentede trinnene, og så gik du tilbage igen.
Jeg fangede dig i sidste øjeblik.
-Og så var det slut. -Ja.
Big Zuu, jeg fangede dig lige ved udgangen.
-Du havde nøglerne i hånden. -Nej!
Jeg fik dig i sidste øjeblik.
Jeg kan ikke dreje den.
Jeg er udmattet.
Du var tæt på.
I gav den hele armen, og I ville være sluppet ud.
I livet handler det om de ekstra ti procent.
Men den person, der er nået til vejs ende
på dette eventyr…
…er Mel.
-Jeg vidste det. -Åh gud.
Helikopteren er på vej, og du er ude.
Nej.
Men tak. Jeg har haft det så sjovt.
Så sjovt.
Jeg ville bevise, at selvom man har været meget igennem i livet,
kan man stadig springe ud i det og være for sej.
Du er mere hårdfør, end du aner.
Girlpower!
Hvem bliver det?
Lad det være Lottie.
Ja!
Du godeste.
-Åh gud! -Ja!
Åh gud.
-I er tilbage! -Jeg er tilbage!
Sådan! Godt gået.
-Spyt ud. -Hvad skete der med Mel?
Bear vurderede, at Mel ikke var fokuseret, ikke havde en plan
og ikke gjorde nok for at blive.
Men jeg føler, tiden var inde for hende.
Det var uheldigt, at Mel blev fanget.
Hun vil blive savnet, men tre skønne folk vendte tilbage,
og det var meget følelsesladet.
Jeg gik i en fælde med det samme.
Jeg gik efter tunneludgangen i øverste venstre hjørne af kortet.
Jeg når frem og kan ikke få nøglen i låsen.
-Jeg prøver at dreje den. -Grumt.
Hans hånd på min skulder: "Du er færdig."
-I var fantastiske. -Så det var tæt på.
Aflukket har lært mig at trodse mig selv.
Jeg har været så opslugt af konkurrenceaspektet,
af at vinde og at være nummer et.
Det handler snarere om at lære sig selv at kende,
og jeg lærte, at jeg har det i mig. Jeg skal bare presse lidt mere på.
Jeg slap ikke ud, men jeg overlevede indtil sidste øjeblik.
Han fanger mig med få sekunder tilbage.
-Så jeg er stolt. -Godt gået, Lot.
Godt gået.
-Vi er stolte af dig, Lottie. -Ja.
Meget stolte.
Jeg er glad for at se, hvor langt de nåede,
men det føltes som noget særligt med Lottie.
Det er utroligt at se, hvordan hun er modnet og har udviklet sig.
Makker.
Kiloene rasler af mig. Det er en træningslejr.
-Ja. -Virkelig.
Det er det virkelig.
Jeg vender slankere hjem.
Slankere, stærkere, psykisk robust.
Det er ydmygende at være fanget i et bur så længe.
-Alle blev fanget. -Jeg vadede bare i fælden.
Det er ikke anderledes for dig. Det skal du ikke skamme dig over.
Jeg føler mig flad og er skuffet over,
at jeg ikke var en fighter. Fortjener jeg en chance til?
Næste gang vil jeg kæmpe lidt hårdere.
-Du skal tage kegler i morgen. -Det kommer jeg til.
Jeg skal bare blive den fighter, jeg var på dag ét i aflukket,
gå til stålet, så jeg kan være stolt af mig selv, for det var jeg ikke i dag.
Vi har sagt farvel til fire.
Jeg kommer til at savne Mel, så kan vi hæve glasset? Eller gaflen?
Jeg hæver tallerkenen.
For Mel.
-For Mel B! -For Mel B!
Hun er ude tvivl et tab for hytten, men sådan er spillet.
Folk ryger ud, og sådan er det bare.
Det er nogens sidste aften.
Mon det bliver min?
Jeg skal vist snart en tur i aflukket igen.
Vi skal bare vinde udfordringerne.
Nemmere sagt end gjort.
Ind i kampen.
Vi kan forvente hvad som helst.
Der er så megen spænding i luften.
Ingen ved, hvad næste udfordring er,
men jeg kan lide det ukendte, at prøve mig selv.
-Kan I lide sokkerne? -Ja.
Gør jeg det dårligt, skal jeg ind i aflukket igen.
Med en tredje tur i aflukket
er chancerne små, så meget afhænger af denne udfordring.
Kola, hvad føler du?
Det er så tydeligt, at Kola er et konkurrencemenneske.
Ja, han er sjov og hyggelig, men under en udfordring
tænker han kun på at vinde.
Vi er alle hans fjender nu. Han er helt fokuseret.
Jeg kan kun forberede mig ved at sikre mig, at jeg er kampklar.
Jeg kom her for at udfordre mig selv.
Jeg vil ikke i aflukket igen, så jeg skal vinde.
I går lykkedes det Bear at fange alle fire berømtheder i aflukket.
Så for berømthederne er i dag et oplagt tidspunkt
at oppe sig og imponere manden med kommandoen
til deres næste udfordring her i slikvaden.
Hej.
Hej. Vi skal virkelig arbejde for det i dag, hvad, Holly?
I får jeres daglige skridt.
Velkommen tilbage til slikvaden.
Det føles som en evighed, siden jeres rejse begyndte.
Derovre står to sheltere.
Oplagte til en overnatning.
I bliver delt op i to hold.
I skal skille jeres shelter ad,
flytte det og genopbygge det på de farvede stolper derovre.
Tidevandet kommer, så jo hurtigere I er, jo nemmere er det.
Det er et kapløb,
men I bliver også bedømt på, hvor godt jeres shelter er.
Det positive er, at vinderne vender hjem til hytten
til en fancy middag.
Det negative?
Taberholdet skal blive i deres shelter og lave deres egen aftensmad.
Nej!
-Det mener du ikke! -Forfærdeligt.
Og det bliver værre, for de skal også i aflukket mod ham her.
-Det er løgn! -Hej, Bear.
Fed udfordring.
Tanken om at overnatte i et shelter skræmmer livet af mig.
Det er ikke Lake District, vi taler om. Vi er midt ude i junglen.
Udfordringen sætter jeres hurtighed og effektivitet på prøve,
men vigtigst af alt jeres evne til at samarbejde.
Fordi ude i naturen kan ly være forskellen mellem liv og død.
Tidevandet kommer.
Og når det kommer, kommer det hurtigt.
I denne udfordring får begge hold en leder.
Shirley, du skal lede det ene hold.
Joe, du skal lede det andet hold.
Joe og Shirley, jeg vælger jer, fordi ingen af jer har været i aflukket.
Det kommer én af jer til.
Jeg er bekymret over udfordringen, fordi det er som at vente på en dom.
Det er snart min tur til at gå ind i aflukket,
og jeg bliver mere og mere nervøs dag for dag.
Joe, du vælger først.
-Det minder om folkeskolen. -Jeg vil ikke være den sidste.
Jeg er utilpas med at udstikke ordrer,
medmindre en tredjepart har givet mig styringen.
-Joe, hvem vælger du? -Jeg tager Una.
Sådan, Una.
I denne fase af konkurrencen skal jeg være på hold med fokuserede folk.
-Jeg vælger Steph. -Tak.
-Zuu. -Brormand.
-Jeg vælger Danny. -Lottie.
Og jeg vælger Kola.
Sådan. Vi har to stærke hold.
Jeg løb en kalkuleret risiko ved at sammensætte holdet sådan.
De har alle lige været i aflukket, så de er topmotiverede.
Så vi er nødt til at vinde.
Jeg valgte Steph til mit hold.
Hun har en ingeniørbaggrund.
Og jeg valgte Danny, fordi han er omsorgsfuld og grundig.
-Jeg har aldrig været sidstevalg. -En gang skal være den første.
Vi løser fire knuder. Den, den, den og den.
Så tager vi hele toppen af og binder den fast til jorden.
Så flytter vi hele fundamentet, henter toppen, sætter den på.
Fire simple trin, okay?
Presenningen skal af først. Den er tungest. Vi ruller den sammen,
sætter den mellem pælene og bærer så pælene derover.
Er I klar?
Husk nu, roligt, tydeligt lederskab
og effektivitet er vejen frem.
-Holly, kan du pifte? -Jeg skal prøve.
Tidevandet er på vej. I starter, når jeg pifter.
Lad os komme i gang.
I behøver ikke at løbe.
Lad os tage os god tid.
Hvordan gør du det, Kola?
Der var så meget pres på. Jeg tænkte: "Vi er nødt til at vinde."
-Snart færdig. -Godt.
-Den er der. -Fedt.
-Jeg har den her. -Skal jeg bære den hen?
Ja, gør det. Godt gået.
De er færdige med bagsiden, Steph.
-Kan du ordne min? -Tidevandet er på vej.
-Jeg ser det. -Jeg kan ikke løsne den.
Vi kunne ikke løsne knuderne. Mine negle er helt ødelagte af det.
Man skal sørge for, at man ved, hvor alle delene skal være.
Rebstykkerne ligner hinanden, og man skal sikre sig…
-Det er som at skille et IKEA-møbel ad. -Ja.
Blåt hold ser ud til at være langt foran. De bærer allerede delene derhen.
Undskyld.
-Godt gået. Afsted med den. -Brutalt, Una.
Kom så, Una.
Ét er at skille den ad. Kan de også samle den? Flot, Una!
Alle var meget fokuserede,
og på et tidspunkt kiggede jeg over på de andre
og så, at de var langt bagefter.
-Hvad gør vi derhenne? -Flytter vi rammen?
Bær nogle dele derhen.
Det gik alt for langsomt for mig.
-Lad os tage fundamentet. -Er det klart?
-Ja. -Tag fundamentet.
-I behøver ikke at løbe. -Afsted.
Spar på kræfterne.
De andre fløj afsted.
Vi rodede med knuder, mens de var nået frem.
Sæt den ned. Sammen, hvert hjørne.
-Sådan. -Kom så.
-Skal I være tre om den? -Shirley, tilbage.
Shirley, kom tilbage!
-Kom tilbage. -Vend om.
-Shirley, før an.
Udnyt deres styrker.
Det gik ikke så hurtigt som ønsket.
Shirley, hvad er der?
Den er så stram.
I har en del at indhente.
Da vi var klar til at flytte det hele…
Kom nu, Steph.
…var de allerede ved at bygge teltet igen.
Stik den godt ned. Kom så!
Kom så, venner.
Joe, sikken mand, sikken leder.
Det er et kapløb, så gør det rigtigt.
Når han er den normale, ydmyge Joe, er han lidt sær, unik.
Men når han er leder, er han målrettet. Han er fokuseret.
Tidevandet kommer nu.
Hvis I skal blive her i aften, vil I gerne forblive tørre.
Kom nu, Joe. Fortsæt. Hold fokus.
-Kom så. -Den er på.
-I indhenter dem ganske pænt. -I lukker hullet.
-I vinder tid. -Det haster ikke.
Kom nu!
Brug al jeres arbejdskraft effektivt.
Det haster ikke.
Jo, det gør, Danny. Lidt.
Det handler ikke altid om, at nogen er leder. Man skal være et hold.
Lad os få den på først og stramme den bagefter.
Sæt den fast, Danny.
Lad venligst være med at trække i den.
Nej. Når du gør det der, hiver du i det hele.
-Jeg strammer den bare. -Gør det lidt roligere.
Så er du sød, Shirls.
-Tag den side der. -Den skal være i mellemrummet.
-Kan du ordne den anden side? -Ro på.
Kola, du hiver den over.
-Den er for stram. -Bare gør det.
Det var svært at føre an, fordi alle talte i munden på hinanden.
-På med den. -Hvor er rebet til den?
-I kan forkorte… -Danny!
Se vandet.
Vandet flyder ind fra siderne nu.
Den er der. Den er solid. Una.
-Hvad skal jeg gøre? -Stram det her. Få det på. Hold det.
Sådan. Det er på.
Vi var stærke.
Vi løftede i flok og så ikke på, hvor langt de andre var.
-Jeg mangler en snor. -Det er okay.
Ingen af os har prøvet at sætte et shelter op i en sump,
og man prøver at håndtere tidevandet.
Sådan. Forestil dig, det er Craig Revel Horwood.
Da jeg bankede pælene i jorden, sad de godt fast.
Danny prøvede at rykke dem.
-Hvad laver du? -Jeg rykker dem væk.
-Du kan vel bare justere rebet? -Sandt. Det er meget smartere. God idé.
Sørg for, at teltpløkkerne sidder godt fast.
Brug ikke hånden, Kola. I har en mukkert.
Vi skal meget snart være færdige.
-Det kører. -Det kører.
-Vi er færdige. -Kom her.
Blåt hold er færdige. Sådan.
-Sådan! -Godt gået.
Det føltes godt. Jeg er meget tilfreds og så stolt af mit hold.
De var geniale.
Se, de kæmper stadig.
-De bøvler stadig. -Her kommer vandet.
-Hvem har bundet den? -Sådan.
-Godt arbejde. -Sådan.
Når tidevandet når os, er tiden gået.
Vi er færdige inden da.
-Har du snor? -Ja.
Den skal strammes godt til. Den er ikke stram nok.
Vi bandt alle rebene igen
for at stramme presenningen, så den ikke ville synke sammen.
Hey! Du er en mester!
-Sådan, Joe! -Joe!
Åh, hvor han ævler.
Jeg blev lidt vred over de andres reaktion.
Det var alt for meget.
-Nu må I da forlade det. -Godt gået.
Se lige den forlegenhed.
-Du er verdens værste vinder. -I krig og kærlighed gælder alle kneb.
Jeg har aldrig mødt en værre vinder.
-Glem det. -Holdleder. Kom så!
-Legender. -Ja.
-Legender. -Irriterende type.
Seriøst?
Hvorfor råber I sådan, når vi ikke engang er færdige?
Det er et slag i ansigtet.
-Flot, Kola. -Tiden er snart gået.
-Her er vandet. -Klø på, Kola.
Kan du hjælpe med at trække? Den skal spændes mere.
Den falder af.
De knuder er bundet dårligt.
Åh gud.
Så er tidevandet vist under shelteret.
Shirley, tilfreds?
-Er I færdige? -Ja.
-Færdige? -Godt gået.
Det var svært.
Jeg er dybt skuffet.
Skuffet over mig selv, over mit hold.
Godt gået, begge hold. Glimrende.
-Se, hvad I har formået. -Ja.
To oprejste sheltere.
Efter min mening er det imponerende.
Efter din mening?
I blev tydeligvis først færdige.
I var rolige. I var effektive.
I var tydeligvis hurtigst.
Det ligner lidt en regnfanger, en konstruktion til at opsamle vand.
Regner det, bliver det én stor vandballon.
Den her er uden tvivl strammere. Lad mig tjekke, hvor robuste de er.
Ser man det.
Formålet med knobene var, at de kunne justeres.
Var de strammere, ville det ikke være så vakkelvornt.
Så selvom det er lidt mere slattent,
bliver det stående længere og bedre.
I vinder.
Tillykke til holdleder Joe,
der endnu engang undgår aflukket.
Jeg er så stolt af blåt hold og af vores leder, Joe.
Han er visionær.
Åh, Joe. Vi klarede det, venner.
-Åh gud. -Respekt.
Jeg er ikke en dårlig taber.
Det var den måde, de fejrede sejren på.
Det er usportsligt.
Når vi kæmper om at undgå aflukket,
ryger venskab ud ad vinduet, og nu skal jeg tilbage i aflukket.
Ser I,
den er svær at sluge.
Mens de vender tilbage til lejren,
skal I opleve, hvordan det er
at opholde sig i et sumpområde, når mørket falder på.
Jeg kommer med aftensmad.
I vil elske det.
Uden tvivl ikke.
Blåt hold, Joes hold, I får en fancy middag ved hytten.
-Tak! -Så nyd det.
Gå I bare tilbage til lejren.
-Tak. -Orange hold, jeg efterlader jer med Bear.
Hav en dejlig aften, og nyd aftensmaden.
Kola tog ikke nederlaget særlig pænt.
Han er ikke ligefrem en god taber.
Dagens nederlag tog hårdt på ham.
Vi ses senere.
Kan en af jer bære mig?
Der er uvejr på vej.
Det var en intentionel opgave, hvor dømmekraften skulle i spil.
Sværere at kåre en vinder. Men hæng jer ikke i fortiden.
-Nej. Se fremad. -Se fremad.
Fuldt fokus.
Aflukket er ikke bare et skræmmende sted. Det er et træningsområde.
Der er en mening med alt, så grib chancen.
Mad er ikke jeres prioritet, selvom I forbrænder kalorier.
I denne hede har I brug for vand, men I skal også have energi.
I skal spise i aften.
Nogle feltrationer.
-Tag en hver. -Biryani.
-Grønsager og kikærter. -Mums.
Men I vil nok bemærke, at de er kolde.
De skal varmes op.
Her er feltrationerne.
Man river den her af.
I får hver en af dem her.
Indeni er der en lille kemisk pose.
Når den bliver våd, laver den en kemisk reaktion. Bliver meget varm.
I har fulde vandflasker, men det skal I drikke.
I skal sikke spilde det.
En lille smule tis i den her.
Lidt af posen.
Den er forseglet, så der kommer ikke tis i maden.
Skal jeg demonstrere?
Hvis er det?
-Kolas. -Kola.
En frivillig, skønt.
Jeg er ret eventyrlysten, når det kommer til mad,
men det her er ulækkert.
-Sådan. -Okay.
-Det er rent faktisk dit tis.
Jeg lader den ligge, og om ti minutter
er den dejlig varm, og så tager I posen ud.
Lægger den der.
Sørg for, at den er godt varm. Riv toppen af.
Fuld af kalorier. Det får I brug for til aflukket.
-Jeg kan høre, at det simrer. -Nå ja.
Det gør det da!
-Utroligt. -Ja.
-Tak. -Tak.
I er de eneste, der ville sige tak, når jeg lige har tisset på jeres mad.
Jeg sagde ikke noget.
-Godt gået. Legender. -Tak.
Tak.
Farvel.
Åh gud.
Jeg holder på det.
Deres styrter sammen.
Blåt hold!
-Kom nu! -Ja!
-Åh gud. -Åh gud.
Jeg har aldrig været gladere for lejren.
Åh gud!
-Åh gud. -Der er kage!
-Der er en kage. -Vi har fået kage!
Det er et festmåltid.
Vi har en kage!
Lad os spise. Hvad venter vi på?
I dag føltes det, som om alt fungerede.
Jeg følte mig ret heroisk og er stolt af mit hold.
Jeg valgte jer tre af en grund.
Jeg vidste, jeg løb en risiko,
for jeg ville ikke sende jer alle tilbage i aflukket.
Og I gjorde det så flot, skål.
-Skål. -Skål!
Skål! Blåt hold!
-Blåt hold! -Blåt hold!
En del af mig har det skidt over at nyde festmåltidet,
mens de andre lider,
men jeg håber, de klarer den.
Er det posen, jeg skal tisse i?
Mine damer og herrer,
her er Shirley Ballas med en tis-tis-tis!
-Åh gud. Hun gør det! -Jeg ved det!
Det er så langt fra Strictly Come Dancing, man kunne forestille sig.
Shirley Ballas, overdommer, sidder på hug
og prøver at tisse i en pose.
Jeg holder en sovepose omkring hende,
mens hun prøver at tisse i en af poserne.
Kom nu, Kola.
Jeg har nået bunden.
Og så begynder Shirley at spise det!
Jeg kan ikke komme over, at det lugter af tis,
og ovenikøbet varm tis.
Det smager faktisk som spaghetti bolognese.
Vi må aldrig tabe en udfordring igen, så længe vi lever.
Det andet hold griner, spiser og hygger sig.
Vi har måttet spise overpisset mad.
Det var en lang aften for taberne efter deres nederlag,
og de lærte alle en vigtig lektie.
Tag ikke til middag hjemme hos Bear.
Forhåbentlig fik de ikke alt for dårlig smag i munden.
Kolantine.
Hvordan har du det med i dag?
I går var til grin. Det er måden, folk ter sig på.
Som om de er børn.
Jeg så et barn.
Jeg er lidt vred, så jeg fjerner mig fra gruppen,
så jeg ikke siger noget, jeg fortryder.
-Må jeg? -Godmorgen.
-Må jeg sætte mig? -Ja.
-Er du okay? -Ja. Jeg er bare træt.
Stadig ved at vågne. Hvad med dig?
Jeg er ligeglad.
Det her bringer noget dårlig frem i mig.
-Virkelig? -Ja.
Den måde, de fejrede at have bygget et shelter,
der ikke engang var så meget bedre.
Jeg kan kun høre hans stemme, og han irriterer mig virkelig.
Du må være stærk nok til ikke at lade det gå dig på.
-Jeg lader mig provokere. -Fordi…
-Det, der går mig på… -Ingen af de andre lod sig mærke.
De er alle ligeglade.
-Den tilgang… -Jeg er ligeglad.
-Det er usundt at blive så vred på nogen. -Jeg er ikke vred.
Må jeg sidde for mig selv og se på solen? Er det okay?
Eller skal jeg lege lykkelig familie?
Jeg vil bare snakke. Jeg føler, vi har et godt venskab.
Jeg føler ikke, jeg har sagt noget hårdt. Så få mig ikke til at føle…
Lad os snakke om noget andet.
Oplevelsen vækker en masse følelser,
og jeg tror, det er meningen, jeg skal være her
for at bevise for mig selv, at jeg kan det her.
Jeg er på en rejse.
Kola var meget stille. Var han okay?
-Altså… -Du talte med ham, ikke?
Det gjorde jeg.
Hvad sagde han?
Han var oprevet over vores reaktion, da vi vandt.
-Okay. -Ja.
Klart nok.
Kola er bare ikke særlig god til at acceptere nederlag.
Jeg elsker ham, men det er han ikke.
Det nederlag sårede Kola.
Måske gjorde vores reaktion ham vred, men jeg føler, vi er meget ens,
hvad angår måden, vi fokuserer på at vinde.
Jeg elsker og respekterer Kola, men i krig og kærlighed gælder alle kneb.
Det går mig på, at han ser det som unfair. Denne konkurrence er ikke retfærdig.
Livet er uretfærdigt.
-Lad være med at nævne det for ham. -Jeg lader det ligge.
Hver morgen inden nogen skal i aflukket,
er halvdelen af os totalt fokuserede på den enorme udfordring.
Kola har uden tvivl holdt sig for sig selv,
men jeg håber ikke, han overtænker.
Han skal ud at have det sjovt og i godt humør igen.
Hej, allesammen.
Joe, først og fremmest tillykke med i går.
-Hvordan var middagen? -God.
Godt. Shirley, hvordan var jeres middag?
Som en tre-retters middag. Den var ikke værst.
-Godt. -Man slikker bare fingrene…
Og man kommer videre. Sådan gør man, hvis man er ude i naturen.
Du har forandret dig.
Se her. Hvor mere længere væk fra Strictly kan man være?
Du er langt hjemmefra.
Det er din første gang. Hvordan har du det?
Jeg tror, det bliver skræmmende. Jeg giver den 150 %.
-Du lyder klar. -Ja.
Jeg er klar, men skrækslagen.
Shirley, Steph, Kola og Danny, I skal snart en tur i aflukket.
Målet er at undgå at blive fanget af Bear eller at slippe ud.
I skal være derinde i en time. Der er tre udgange.
Hver udgang kan kun bruges af én person.
I ved det allerede,
men bliver I fanget af Bear eller går i en fælde,
risikerer I at ryge hjem.
Når jeg ser tilbage på min første tur i aflukket,
tog jeg ikke nok chancer.
Jeg valgte det sikre.
Så fremadrettet kommer I til at se en mere risikovillig Kola.
Er I klar til at blive jaget?
Det er vi.
Det er tid til at gå gennem porten og ind i aflukket.
-Held og lykke. Afsted. -Tak.
-Held og lykke. -Tak.
-I kan godt. -Held og lykke.
Nu venter aflukket.
Jeg går derind, giver den 100 % og sætter Bear på prøve.
Jeg er meget bange, for jeg er den eneste, der ikke har været i aflukket.
Men hvor skrækslagen jeg end er,
tager jeg ikke hjem uden at komme tilbage til mine bjørneunger.
Nu har jeg chancen for at vise, at jeg har lyttet til Bear.
Jeg må vise ham min indre kvinde, som slipper ud af en af udgangene.
Jeg er blevet dømt ude masser af gange i mit liv.
Det handler ikke om, hvordan jeg falder, men hvordan jeg rejser mig igen.
Området er præpareret, på og klar til kamp.
Godt gået, Steph.
Hvad venter der så i dag?
Vi har en indhegningsudgang,
en firehjulstrækker og en tunnel.
-De er alle ret tæt på hinanden. -Alle sammen.
Der skal bruges et særligt redskab til alle tre udgange i aflukket.
Redskabernes placering vises på nogle kort ved hver udgang.
Jeg ved præcis, hvor det er.
-Jeg ved, hvor det der er. -Ja,
-Det er her, krokodillen er. -Ja.
Jeg har aldrig været her før, og de andre virker så selvsikre,
mens mine tanker kører rundt.
Hvilken udgang er nemmest?
Det siger vi ikke! Vi er fjender nu.
Vi er fjender nu, hvis du forstår?
Der er intet heroppe, men ved I, hvad der er her?
Alle redskaberne.
-Seriøst? -Ja.
At hente et redskab er måske ikke så nemt,
da nogle af dem er i tidsindstillede fælder.
De har 30 sekunder til at få værktøjet ud,
før fælden klapper, og alt håb om flugt er ude.
Lad os ikke sige mere. Hun slipper ud, og vi ender i en trækrone!
Bjørnejagten
er klar.
Denne gang skruer vi lidt op for tempoet.
Jeg vil øge intensiteten.
Mens de prøver at lægge planer, placerer jeg mig mellem de tre udgange.
Luk hullet, mindsk afstanden, kom med.
Nej.
Forkerte vej.
Jeg har en plan. Det har jeg ellers aldrig.
TIL UDGANG: 631 METER
Direkte til tunnelen, dernæst redskabet.
Jeg gemmer mig ikke. Jeg går i det åbne. Jeg må tage nogle chancer.
Okay. Hvor er jeg?
Jeg håber, den sti er den sti.
Med min alder og alt det bevæger jeg mig langsommere end dem.
Så jeg tænkte på at gå efter tunnelen.
SHIRLEY - AFSTAND TIL UDGANG: 291 METER KOLA: 302 METER
Jeg vil gerne slippe ud, men ikke fanges i en fælde
eller larme, så Bear hører mig.
Shirley og Kola har kurs mod samme udgang,
men da hver udgang kun kan bruges af én, bliver det et kapløb om at komme først.
Bliv nede.
Jeg går efter at nå indhegningen, så hurtigt jeg kan.
Hvis jeg ser Bear og må undvige, så må det være sådan.
AFSTAND TIL UDGANG: 500 METER
Der er et flodleje her.
Det betyder, at udgangen ved indhegningen er omkring 600 meter oppe ad savannen,
og firehjulstrækkeren er ret forude.
Og tunneludgangen er samme distance væk ind i krattet.
Dette er et godt midtpunkt.
Det kan bruges som angrebspunkt og til at få øje på dem.
Når jeg ved, hvad deres plan er,
kan jeg vælge den rette strategi, hvem jeg fanger og hvordan.
Det mit andet aflukke.
Jeg har lidt mere styr på nerverne.
Jeg aner ikke, hvor jeg er.
Planen er at finde ud af, hvor redskaberne er
og så vælge en udgang derfra.
Det er en risikabel strategi.
Steph aner ikke, hvor redskaberne er.
Og finder hun et, skal hun gætte, hvilken udgang det passer til.
Der er nogen derovre.
Der kan man bare se. Danny.
Jeg føler mig meget synlig.
Han er virkelig på vagt.
Jeg er fristet til at skygge ham.
Selv hvis han ved, jeg er bag ham,
vil det holde ham til ilden, gøre ham nervøs.
Jeg må være stille. Jeg kan høre noget.
Bear skal overlistes. Løber jeg fra ham? Klatrer op i et træ? Gemmer mig?
Jeg ved det ikke.
Hvis han er på vej derop, går han efter krokodilledammen.
AFSTAND FRA BEAR: 93 METER
Men der er ikke noget for ham der.
Jeg følger efter ham.
AFSTAND FRA BEAR: 253 METER
I guder.
Jeg er faret helt vild.
Hvad er det?
Så ser jeg et bur og tænker: "Der er et redskab i det."
Det er et flag.
TREDIVE SEKUNDER
Jeg har 30 sekunder, men måske er det ikke, hvad jeg søger.
Det er hammeren der.
Tag chancer, sagde Bear.
Nu tager jeg chancer.
Åh gud. Jeg sitrer!
Hurtigt, væk herfra.
Jeg aner ikke, hvad den skal bruges til.
Jeg må finde en udgang.
Den nærmeste er indhegningen.
Jeg håber, den kan bruges.
SHIRLEY - AFSTAND TIL UDGANG: 18 METER KOLA: 28 METER
Mit hjerte hamrer med tusind kilometer i timen.
Jeg vil ikke fanges.
Jeg tror, det er min tunnel.
Jeg tror, jeg har fundet noget på træet.
Det kunne godt være et kort.
Jeg skal bruge saven, men den er på den anden side.
TIL SAV: 813 METER
Saven er i den anden ende af aflukket,
og hun skal krydse Caiman Pool med tømmerflåden.
Hun fandt den.
Jeg mødte Shirley ved tunnelen.
Ingen andre betød noget.
Sav.
På et tidspunkt gik Kola forbi mig, og jeg forblev i skjul.
Jeg talte ikke til ham. Jeg holdt bare fokus.
Det går ikke som planlagt.
Kommer jeg før Shirley, ved jeg, hvor tunnelen er.
Der stod, man skulle save for at slippe ud.
Jeg går lidt på tværs.
Jeg følger ikke stierne. Okay.
Så gør det løs.
Jeg larmer for meget.
Jeg kan se bevægelse, men…
Måske er det ikke Bear.
Jeg ser ham stadig.
Okay.
Jeg tror, han er på sporet af mig.
Han bevæger sig hurtigt. Ser nervøs ud.
Han kunne godt have set mig, men det er til min fordel.
Jager ham derop.
Der er ingen udgang ved krokodilledammen.
Han har lagt sig fast på en blindgyde.
Og når han når blindgyden,
kan vi se tiden an og så slå til.
Holder udkig efter Bear.
Det er udmattende.
I guder.
Faret vild igen!
Træk vejret.
Jeg er så udmattet. Jeg har mistet tidsfornemmelsen.
Jeg ved stadig ikke, hvor indhegningen er.
Der er flodlejet. Godt, det kan jeg genkende.
Så jeg skal over det og derop.
Det er op ad den bakke, ikke? Jo, det er.
Hvad sker der? Det ligner et uvejr. Det er meget mørkt og uhyggeligt.
-Det føles uhyggeligt. -Ja.
Meget uhyggeligt.
Nu begynder det at regne.
De kommer de til at mærke derinde.
Vi nærmer os kanten af aflukket. Dannys vej ender snart blindt.
Jeg er i en blindgyde.
Jeg kunne se ham spejde rundt i det fjerne.
Jeg prøvede at finde min egen vej udenom Bear,
men blev trængt op i en krog.
Han er deroppe.
Jeg er forsvarsløs. Der er kun klippe. Der kan jeg ikke komme op.
Han burde prøve at komme forbi mig
uden at blive fanget, men han klatrede op på den anden side.
Jeg kan se ham.
Han er her.
Han har en vinkel.
FANGET
Ned med sig.
Jeg måtte løbe.
-Hvad laver du her? Der er ingen udgang. -Jeg gik i en blindgyde.
Jeg så til venstre, en krokodille. Til højre, en Bear.
Det mindste af to onder.
Tro mig, jeg er meget sødere.
-Jeg skal fange flere. Bliv der. -Gå.
Det var nemmere at bevæge sig rundt i dag.
Følte, jeg havde gode chancer, men endte i en blindgyde.
Han er dygtig.
Okay, det var én.
Det var et pistolskud.
Nu går vi sydpå og håber på, at de andre tre løber forvirrede rundt
og er i vanskeligheder.
Vi må skynde os. Lad os gå.
AFSTAND TIL UDGANG: 243 METER
Der er indhegningen. Ja.
Lad ikke Bear være oppe på bakken.
Jeg fór vild i skoven, men kan nu se indhegningen.
Lad det være det rigtige redskab.
Jeg har båret rundt på mukkerten i evigheder
uden at vide, om jeg kunne bruge den.
Ja! Det er den, jeg skal bruge!
Du er en legende.
Okay. Her.
Noget tegn på Bear? Godt.
Ingen! Bear!
Jeg var badet i sved.
Jeg var så træt og varm.
Ja!
Nogen er flygtet.
Jeg er sluppet ud af aflukket!
Tak.
Åh gud. Det er så hårdt!
Jeg troede ikke, jeg kunne.
Steph er ude, så kun Shirley og Kola er tilbage.
Det eneste, der står mellem dem og redskabet til udgangen,
er Bear.
Jeg er ude i det fri.
Jeg leder efter et redskab,
men lokationen var den sværeste at nå på hele kortet.
Der er Shirley.
Jeg har følt mig lidt undervurderet af et par af de andre i gruppen.
Som om de ser mig som deres bedstemor.
Så jeg vil gerne bevise mit værd ved at slippe ud.
Jeg så noget bevæge sig deroppe.
Jeg vil ikke løbe ind i dem.
Vi gemmer os her et sted. Følg mig.
Se lige aflukket. Det er næsten helt mørk.
Ja.
-Det er barskt i dag. -Moder Aflukke ser uhyggelig ud.
Hvis en af dem kommer denne vej,
har jeg godt udsyn hele vejen ned ad stien.
Det vil forbløffe mig, hvis de ser mig.
Jeg må bare være tålmodig og vide, hvornår jeg skal slå til.
Vedkommende skal forbi krokodillen for at få deres redskab.
Så jeg forbliver skjult, lader dem passere,
og når de er på tømmerflåden uden flugtveje, slår jeg til.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil