Det är som en katt- och råttalek i jätteformat.
Enligt min erfarenhet vinner alltid katten.
Herregud.
Jag ska fånga honom.
Ett misstag kan sätta mig på planet hem.
Det vill jag inte, så…
Även när jag har oddsen emot mig, fortsätter jag.
Jag såg honom där nere.
Han såg mig och stack igen, men han ser trött ut.
Djungeln gör mig lite yr.
Då kommer misstagen. Jag behöver lite tur.
Jag klarade mig. Jag gjorde det.
Jag känner mig lättad. Jag är den som aldrig ger upp.
Jag flydde från Bear.
Han var bra fysiskt sett.
Jag trodde han var långsammare, men tiden är ute.
Den här gången gjorde du det bra, Kola.
Jag klarade det!
Det är skönt och svalare efter regnet.
-Varsågod. Jag ordnade regnet. -Tack.
-Nu så. -Herregud!
-Herregud.
Vem är det?
Ja, Una!
Herregud!
Ja, tjejen!
Jag är glad att vara tillbaka.
Jag har besegrat Bear Pit och är först tillbaka.
Du lyckades!
Herregud.
Jag gjorde det för tjejerna. Girl power.
Det var utmattande. Jag grävde för brinnande livet.
-Som om jag grävde min egen grav. -Jäklar.
-Herregud. -Jäklar.
Jag vet inget om de andra.
Jag ska avslöja att det finns en mullvad bland kändisarna.
Ingen spion, en äkta mullvad.
Hon heter Una och kan gräva sig ut var som helst på 45 minuter.
Men för de återstående kändisarna väntar Bear Pit-rätten.
En av dem åker hem.
Laurence, du kan det här nu.
Du är smart. Du gick ut starkt, sen såg du den fina, dammiga stigen.
-Jag vet. -Du tog den.
Du måste motstå frestelsen.
Men som jag sa förut, ansträngningen är det viktigaste.
Jag underskattar inte det.
Danny, första gången här. Det är mycket som händer.
Du höll dig på gult. Du rörde dig superbra. Du var vaksam.
Sen är det som, när du ser din uppgift, när du inser vad du måste göra…
Då var det som… Då gick över lite på rött.
Jag är helt slut i benen.
Jag är utmattad.
Man blir fort trött och då sjunker koncentrationen.
När du såg nätet var det redan för sent.
Bom, tiden är ute och du far upp!
Okej, en av er står inför en lång resa hem.
Laurence, Danny.
Personen jag upplever har nått vägs ände
och som blir den andra att lämna är…
…Laurence.
Jag beundrar din tåga och din villighet att ge allt du har.
Helikoptern är på väg in och du är ute.
-En kram innan du åker. -Jag vet inte hur.
Jag har lärt mig så mycket av den här upplevelsen.
Jag kan fortfarande vara modig och ta mig an utmaningar.
Jag kan pressa mig själv.
Jag kan överleva.
Som ung är man van vid att pressa sig själv.
Som gammal är man det inte.
Men man kan faktiskt göra det, och det äger.
Det kommer nån!
-Kola! -Kola!
Jag är i sjunde himlen.
Det var en segerparad in i lägret.
-Herregud. -Ja.
-Du tog dig ut. Bra jobbat. -Du kom ut.
Nej, jag undvek honom i en timme.
-Han undvek honom i en timme! -Snyggt!
Kärleken jag fick av alla mina lägerkompisar,
fick mig att känna att de var stolta.
Det känns bra att vara önskad.
Det kommer nån mer nu. Det kommer nån.
Vem är det?
-Åh nej. -Åh nej.
-Danny. -Han kan inte gå.
-Vem det än är. -Det är Danny.
Är han skadad?
-Är han okej? -Jisses!
-Danny! -Det var taskigt!
-Bra jobbat. -Den var snygg.
Bear Pit har krävt en till av oss. Det visar hur tufft stället är.
-Är du okej? -Okej.
Jag överraskades av hur skakad Danny var.
Danny ser ut som att det inte var nån bra upplevelse.
Tog du dig ut eller undvek du?
Jag gick i en fälla mot slutet.
Det var slitsamt. Jag höll på när tiden…
-Fångades du i ett nät? -Jag var i nätet.
Det stället är som helvetet.
Det är som dödsriket med djävulen som jagar en.
Han skojar inte. Jag åkte nästan fast. Det var så nära.
Herregud.
Jag var så utmattad att jag höll på att spy.
-Jag vill aldrig in där igen. -Precis. Det är skrämmande.
-Vi är så glada över att se er. -Absolut.
Bra jobbat.
-Otroligt. -Grattis.
-Kom nu. -Vi går.
Mådde Laurence bra?
Han hälsade att han älskar er alla. Han tycker mycket om alla.
Jag är ledsen att Laurence är borta. Han var lägrets själ och hjärta.
För Laurence. Min bror, Laurence. Jag älskar dig.
Det är trist med Laurence. Han skojade jämt.
För varje person på väg hem till sig är kronan ett steg närmare mig.
Vad fan är det där?
På bordet fanns en lapp av brunt papper med ett tassmärke.
Det satt en dolk rakt genom den.
"Möt mig vid träsket för Gå på plankan."
Inga andra ledtrådar.
Är vi indelade i lag? Är det var och en för sig?
Vad sjutton är det som händer den här morgonen?
"Möt mig vid träsket för Gå på plankan."
-Ska du få besked om knät? -Jag vet faktiskt inte.
Jisses.
Jag hoppas att du kan vara med.
-God morgon, Zuu. -God morgon.
-Har du sovit gott? -Nä.
-Värmen. -Det är allt.
Har du läst lappen?
Det är en lapp på bordet åt oss alla.
Jag börjar bli… Herregud.
Förlåt så hemskt mycket.
Det är lugnt.
-Vet du vad? Jag hade sönder den. -Ja.
Aj, aj, aj.
Kom hit, jag har nåt att berätta.
Min läkare informerade mig om
att jag har slitit av menisken.
Jag har dessutom en ligamentskada.
Så hela läkarteamet rådde mig att lämna.
-Att sluta. -Nej.
Ja.
Boris.
Jag känner mig tom. Jag känner mig besviken.
Helt förkrossad.
-Hörni. Ja. -Sluta, nu börjar jag också.
Jag ville verkligen vara med i Bear Hunt och bli jagad av den skickliga mannen.
Big Zuu, jag kommer att sakna din mat. Vad gör jag utan dig?
Som tennisspelare är skador vardagsmat.
Jag har opererats 15 gånger. Det är slitaget.
Det är priset professionella idrottare betalar.
Jag är ingen som ger upp.
Jag tål smärta, men det går en gräns vid riktiga skador.
Jag vet inte vad jag ska göra utan dig.
Jag är så ledsen för hans skull. Han är oerhört tävlingsinriktad.
Han ville vinna.
Jag vill vara här med er, men vi har lärt oss av varandra.
Det handlar om att inte falla.
Det handlar om att övervinna och resa sig.
Hela lägret handlar om… Jag måste sluta.
Ja.
Jag fick tårar i ögonen när Boris berättade.
Jag vet att han är en vinnare.
Han gjorde varken utmaningarna eller hamnade i Bear Pit,
men han kom hit och bevisade nåt för sig själv.
Han berörde också alla andras liv.
Heja Boris!
Heja!
Det var en berg- och dalbana.
Jag har lärt mig att jag tål elementen,
och att jag är socialare än nånsin för jag älskar mina 11 lagkamrater.
Okej. Ta hand om dig, Boris.
-Super! -Super.
Bear sa åt kändisarna att vänta sig det oväntade,
men ingen av oss trodde att Boris skulle lämna.
Nu har vi nio kändisar kvar,
och de ska strax gå på plankan här i träsket.
-Träsket. -Åh nej.
Jag vet inte om jag vill simma här.
-Herregud. -Det ser träskigt ut.
Ställ er på rad framför mig.
Hej och välkomna till Gå på plankan.
Den här tävlingen är superenkel.
Alla måste ta sig från ena sidan
till andra sidan träsket med hjälp av plankorna.
Sen ska ni hissa en flagga.
Men det är alla mot alla.
Ni får bilda pakter. Ni får be andra om hjälp.
Ni kan luras. Och ni kan göra det ensamma.
Här krävs taktik.
Den här utmaningen, vilken mardröm.
Ska man bilda lag? Slåss för sig själv?
Ska man bilda par?
Gud hjälpe mig.
Åh, nej.
Vad ni än väljer, måste ni ta er till andra sidan och hissa er flagga,
för det finns bara fem flaggor.
Det innebär att fyra av er hamnar i Bear Pit imorgon.
Ingen tänker att det här ska bli kul.
Alla tänker: "Vad fan utsätter Bear oss för nu?
Inom militären kallas det en tillämpad övning.
Det handlar om att testa ert förstånd under lite stress.
Kan ni ändå tänka klart och sansat?
Det är det uppgiften handlar om. Problemlösning under press.
Okej, ställ er på plats.
Lycka till, allihop.
Det känns bra.
När alla går in samtidigt blir det på lika villkor.
Jag fokuserar på att vinna utmaningen och undvika Bear Pit.
Hör på.
Vi kan bilda lag mot varandra, köra solo eller alla tillsammans.
Jag föreslår att vi gör det tillsammans och tar oss över.
Jag säger två lag. De som tar sig över, tar sig över.
Är det inte bättre att få över alla och låta honom avgöra?
Det är mycket som står på spel, och jag tänkte:
"Varför tar vi oss inte över ihop och låter Bear välja de han tycker?"
Men Big Zuu hade en annan idé. Han ville se två olika lag.
Jag tror att den som tar flaggan går vidare. Bom.
Jag är ganska nervös.
Den här grejen med att kunna bilda och bryta pakter
rubbar mina cirklar.
-Vad har vi bestämt? -Jag vet inte.
Jag går hit. Joe, var med oss.
Shirley, härifrån går vi till den, den långa.
Jag tror det är bättre där.
I slutändan blev vi ett naturligt lag.
-Gör vi det som grupp? -Ja, det gör vi.
Steph, Shirley, Joe, Kola och jag.
Vi blev ett kollektiv, och det splittrade gruppen,
men det var ingen tanke bakom.
Jag kan inte smälta vad som händer.
-Man kan korsa mittdelen. Ja. -I en rak linje.
När man tagit sig över plankan trampar man på de där.
Seriöst, det här är absurt.
Jag fick inte chansen att välja lag.
Jag stod där med Lottie, Mel och Una
och såg personer, som jag trodde var mina vänner,
sätta sig själva först.
Okej, alla.
Ni ska ta er från ena sidan träsket till den andra.
Tre, två, ett, kör.
Kola, vill du börja, eller ska jag? Du? Okej, coolt.
Det är ostadiga grejer.
Jag hade tänkt ut en plan. Jag tog plankan och lade den på mitten.
Jag visste att det var både den lättaste och snabbaste vägen.
Jag såg till att vara först,
så att jag inte måste tillbaka till skräcken i Bear Pit.
Nu kör vi.
Ni har tagit alla långa. Det är stört.
Ni måste ge oss en lång. Vi har bara en.
Det är en spricka.
-Det är två lag. -Bra poäng.
-Joe. -Joe.
-Skicka den vidare. -Ja, vi behöver den inte.
-Bra jobbat. -Inte?
-Inte just nu. -Så där. Sätt fart. Bra jobbat.
Jag känner mig inte säker.
Men den stora grejen jag insåg, även i mitt förvirrade tillstånd,
var att de mellanlånga och korta plankorna var meningslösa.
Man tar bara alla långa…
Skicka vidare.
…och försöker ta sig över.
De lämnade bara en lång till oss. Du fixar det. Gå ut.
-Använd självförtroendet. -Du fixar det.
Okej.
Ta den här.
-Här. -Det kommer för många.
Vilken ska jag ta?
Jag känner mig lite överväldigad.
Jag vill bara upprepa för mig själv: "Ta dig samman."
-Hjälp henne. Jag har den här. -Ja.
-Jag har den. Hjälp henne. -Okej.
-Är det en tillämpad övning? -Ja, de påminner om mycket i livet.
Alla kan balansera och dra en bra historia,
men när båda fötterna darrar, när man prövas
och försöker lösa problem, då ser man hur personer är.
Shirley, kom.
Det går bra.
Ta dig hit. Det går bra. Du behöver inte mig.
Bra jobbat.
Jag kände att vi hade turen att få ett lag som flöt på.
Det var totalt fokus.
-Bra jobbat. -Bra.
-Har du den? -Bra jobbat.
Skicka en till.
Jag såg aldrig det andra laget, men jag hörde dem.
Den måste bort.
Behöver vi den inte alls?
-Nej, släng… -Det gör vi kanske.
Det lät lite kaotiskt.
Okej, de klarar det. Ge mig den. Nej, släpp den, Mel.
-Vi är galet långsamma. -Jag vet.
-Vi behöver en lång. -Vi klarar det inte på det här viset.
Vi måste göra en egen väg ditåt. Lita på mig. Kom tillbaka.
Utmaningen var en katastrof.
Nej, du kan inte vända den. Så här, flytta över den här.
Kompis.
Det rådde lite panik. Det var spänt och temperaturen steg.
Hjälp henne med den.
Men när man jobbar i lag använder man allas starka sidor,
Zuu sa vad jag skulle göra och jag lydde.
Tro mig. Kom, så gör vi en egen väg.
-Sen går vi ditåt. -Ja.
Okej, fortsätt.
Vi hade inga plankor och ingen organisering,
så när jag sa åt dem att byta väg, fokuserade jag på mitt.
De kommer hitåt nu.
Danny!
Fortsätt. Jag är här, Steph.
-Ska jag ta med plankor? -Vi behöver en till.
Det var dramatiskt och spänt,
för fem personer måste över och hissa flaggor.
Jag var längst bak och såg Zuu bakom mig.
Vi måste gå ditåt.
De sista fyra ska in i Bear Pit.
Det lönar sig att vara en vinnare.
Jag mindes vad Bear sa till mig: "Ta risker."
-Ska jag ta nåt med mig? -Steph, vi behöver en till.
-Ni kan inte ta den från oss. -Jag är ledsen.
Du var inte ledsen.
Du gjorde det med flit och brydde dig inte.
Men jag ser dig nu.
Jag ser dig, lilla Steph.
Från Middlesbrough och spelar så snäll och ödmjuk.
Det är en fasad.
Fortsätt, kör på. Vi vet var vi står nu.
Jag var tvungen.
Jag var tvungen att göra det som kändes rätt i stunden.
Han kunde ha puttat i mig. Jag vet inte, han ville vinna.
-Jag klarar det inte. -Du fixar det.
Du kan. Håll henne i handen.
Ja, fortsätt så.
Det är så spänt i luften.
De andra är ett starkt lag, och jag tänker för mig själv:
"Bara fortsätt. Kämpa på. Ge inte upp."
-Joe, skicka den direkt till mig. -Jag har den.
-Shirley, håll balansen. -Fortsätt.
-Det går jättebra. -Fortsätt. bra jobbat.
-Jäkta inte. -Fortsätt, Kola.
-Så ja. -Jäkta inte.
Det som förde vårt lag till mållinjen så fort
var klartänkthet, strategi…
Steph, fortsätt.
Nu, Joe. Bra jobbat, kompis.
…och samarbete. Så enkelt.
Ett stort steg för mänskligheten. Ett stort steg.
-Ja. -Kom.
Det var som att vara i en armé.
Kola är den ultimata tävlingsmänniskan. Danny kan hålla sig superlugn.
Steph var mycket stark.
Joe och jag drog våra strån till stacken, så att vi alla kom över.
-Bra jobbat, hörni. Det gjorde ni bra. -Bra jobbat.
Vi lyckades. Jag är så glad att jag inte hamnade i Bear Pit.
Bra gjort.
De fuskade sig till det.
De vann, men det var inte rättvist. De var inte sportsliga.
Utan att ge oss chansen att bilda jämna lag,
dela upp oss på ett vettigt sätt,
tog de kommandot och lämnade oss i smutsen utan att bry sig.
Jisses, alltså.
Vad sa jag? Jag sa: "Vi delar upp oss i två lag."
-Alla bara rände hit och dit. -Släpp det.
Zuu borde ha sansat sig lite.
Den här utmaningen handlade om tur, och vi hade inte turen med oss idag.
De bryr sig inte. Det är som det är.
-Det är som det är. -Det är ett skämt.
Jag ser små pakter bildas.
Steph och Shirley håller ihop. Danny och Kola håller ihop.
Mel gör precis som hon vill.
Lottie och Una håller ihop.
Alla beter sig så snällt och fin. Men här ser man sanningen.
Steph tog vår planka. Utan att blinka.
Hon såg mig i ögonen och tog den. Det är inte vänskap.
De börjar bekänna färg.
Från och med idag är det tävling. Det är slut på vänskapen.
Alla är här för sin egen skull. Utmaningen bevisade det.
-Zuu. -Hej.
-Jag lurade dig. -Det är lugnt.
-Jag lurades. -Det är lugnt.
Ni var grymma.
-Tack. -Det är lugnt.
-Bra gjort. -Det är lugnt.
-Jag trodde att du skulle putta i mig. -Varför skulle jag det?
-Det skulle jag aldrig. Gjort är gjort. -Ja.
Gjort är gjort.
När personer är under press förändras de.
Jag också.
Jag vill se mig själv som en generös person,
som vill att alla ska göra bra ifrån sig,
men just då tänkte jag: "Du måste tänka på dig själv."
-Bra jobbat. -Ja, jättebra.
-De dåliga nyheterna, Mel… -Ja.
…Zuu, Lottie, Una, ni ska in i Bear Pit imorgon.
Jag tänkte: "Jag har tagit mig ut en gång,
så nu när jag förstår reglerna är jag beredd."
Jag är definitivt inte redo.
Tanken på att gå in i Bear Pit en andra gång skrämmer mig, fysiskt.
Jag fasar för det. Jag måste verkligen peppa mig själv.
För vissa blir det en ny erfarenhet.
-Lottie, är du redo för det? -Jag är förstås livrädd.
Jag har sett alla återvända vettskrämda, men nu är det så här.
Den starkaste tar sig ut. Man måste gå in och ge sig själv en chans.
Bear, nåt råd till Zuu?
-Jag ser dig där och du ser inte glad ut. -Nä.
-Jag tänker att du måste släppa det. -Ja.
Det är över. Ju mer du tänker på det, desto argare blir du.
Det slukar din energi och gör dig mindre effektiv där inne.
Vi blickar framåt. Bra inställning, Lottie.
Ni borde alla ta till er den.
Bra jobbat, vinnare. Ni var duktiga.
Ni jobbade bra som lag, hjälpte varandra, tog er över och reste flaggorna.
Bra gjort. En applåd för er.
Bra jobbat.
-Ja. -Ja!
Vi ska inte in i Bear Pit!
-Bara Joe och jag har inte varit där. -Jag vet. Jisses.
-Du kan ta min plats imorgon, om du vill. -Jag väntar.
-Hon har inte varit där än. Hon måste in. -Det händer förr eller senare.
-Okej. -Ja.
Vila nu lite, så ses vi i Bear Pit.
-Tack. Bra jobbat idag. -Hej då.
Tack så mycket.
Steph och de andra gjorde det de behövde.
Deras handlingar påverkade mig. De är säkra och vi ska in i Bear Pit.
Zuu är alldeles rasande på mig.
De ville inte vara ett lag. Ingen kunde fatta ett beslut.
Skämt. Det är ett riktigt skämt.
Är du okej, Una?
Ja, jag mår inte jättebra. Jag är bara lite trött.
Jag gick och lade mig tidigt.
Det blir min andra Bear Pit i rad.
Jag är utmattad och spänningen ligger i luften.
Jag känner av den från den dramatiken innan.
Det är stressigt, så jag fattar det.
-Vila ut nu. -Ja.
-Det ska jag. Tack. -Ingen fara. Sköt om dig.
Är allt bra?
-Jag vet att jag åker ut imorgon. -Varför?
-För att jag hade tur. -Och?
Sanningen är att Bear Pit är skrämmande.
Bear kunde ha sagt: "Vet ni? Jag vet att ni vann,
men jag skickar in de fyra som inte varit i Bear Pit än."
Vad sägs om den vändningen?
Du vet inte hur stor skogen är. Den är enorm.
Jag ogillar att Shirley inte varit där. Hon fick fripass.
Du hinner fortfarande, Bear.
Om jag plötsligt ber Mel om en planka, och hon inte vill det, då får jag problem.
Lagspelet är vitalt för mig.
-Vi pratar om dagens utmaning. -Vi var chanslösa.
Vi var chanslösa.
Ni tog alla långa plankor. Ni bara…
Ja, men för att vara rättvis…
-Det fanns inga regler. -Big Zuu, det fanns inga regler.
Vad gjorde de för fel? Vad gjorde de rätt?
Zuu tycker att det är så orättvist. Han har tjatat om det.
Släpp det, för imorgon måste han vara förberedd.
Jag tror inte att han är mentalt redo.
Ni gjorde er grej. Jag klagar inte.
Jag kan bara klandra mig själv. Det är mitt fel.
Jag körde vänskapsprylen.
Vad har jag fått för att jag var snäll?
Det är slut på vänskapslag. Inget mer sånt.
Här inne kan vi vara hövliga.
-Vi satt inte och sa: "Vi är ett lag." -Ni bildade ett lag.
Allt är tillåtet i krig och kärlek. Säger man inte så?
Jag sa: "Ska vi inte dela in oss i två lag och göra det rättvist?"
-Ursäkta? -Ingen lyssnade.
-Du måste in förr eller senare, Shirley. -Vad är det med dig?
-Alla måste in dit. -Så klart. Jag sitter inte och gnäller.
Eller tjurar eller jämrar mig eller kritiserar eller…
Vi måste alla in dit. Jag är inte rädd för det.
-Jag vet inte vad du vill. -Jag pratar bara med dig.
Du pratar väl inte? Det är påhopp.
-Du hoppar på folk. -Nej, jag är bara den jag är.
-Du för inte fram det du vill så bra. -Inte du heller!
Man känner spänningen stiga.
Och på nåt vis får utmaningen alltid skulden.
Det är nån annans fel.
Flera personer låter det påverka dem, särskilt när de förlorar.
Istället för att visa värdighet och eftertanke låter de munnen jobba.
Munnen…
Ni tog plankan och gjorde er egen grej. Det är orättvist.
Jag tycker inte att vi behöver älta det.
-Jag beklagar utgången. -Det är gjort!
Jag behöver insektssprej.
Min avsikt var en sjyst tävling.
Jag är otroligt tävlingsinriktad,
och jag har upptäckt att Mel B också är det,
men hon provocerar folk.
Ingen vill åka hem.
Så jag är alltid lite bekymrad när saker tar den vändningen.
Du gjorde rätt som lade dig. Jag borde gjort som du.
-Var det Zuu och Mel? -Ja.
Om utmaningen.
-Är allt okej? -Bara bra.
-Bra. -Ta tid på dig idag.
Jag har tänkt ut en plan, nu måste jag bara genomföra den.
Jag är lite orolig. De senaste dagarna har varit mentalt tuffa.
Jag måste skydda mig själv och min energi.
Jag tänker vara hövlig mot alla, men nu måste jag spela ett spel.
-God morgon. -God morgon.
Jag ville hålla allt inne idag,
fokusera på mig själv och tänka på hur jag ska klara Bear Pit.
-Vad gör du nu för tiden? -Jag har skrivit en thriller.
-Är det sant? -Ja.
Jag gillar psykologiska kriminalrysare.
-Vad gjorde du innan det? -Jag var journalist.
-Var du? -Ja.
-Vilka har du intervjuat? -Donald Trump.
-Hur var det? -De sa: "Fråga inte om hans exfru."
-"Fråga inte om håret." -Då vill man väl göra det?
Jo, sista frågan var: "Vad säger din exfru om ditt hår?"
Vad vill du göra härnäst i livet?
Högst på min lista är att få med alla tjejerna ut på turné.
-Ja. -Det är mitt mål. Jag älskar att uppträda.
Med dem blir det elektriskt.
Som när vi var på Victorias 50-årsdag.
Hennes son Cruz började sjunga "Mama" till gitarren.
-Underbart. -Och David pushade upp oss allihop.
Vi fem sjöng "Mama", och sen gjorde Tom Cruise en ring
och gjorde sin dans från en film.
Så han började… Av nån anledning…
Herregud.
Alla dansade.
Han börjar: "Kom igen!"
Det bildas en ring.
Tom Cruise går in i ringen först och börjar göra så här…
Jag tänkte: "Jag pallar inte…" Jag gick därifrån.
-Var det den här? -Det var en så konstig dans.
Så där. Tänk er att se det.
Jag lärde honom dansa till hans frus årsdag.
Lägg av!
Det funkade inte, för dansen han gjorde i ringen var fruktansvärd!
Vi ska in nu, tjejer. Kom igen. Vi klarar det här, Lottie och Una.
-Tre tjejer. -Ja.
Jag ska gå en runda och sen tar jag mig en liten lur.
-Varför? Du tog inga lurar innan. -Jag har aldrig nånsin gjort det.
-Vi gör det jämt, Joe. -Ja, jag vet.
Vi försöker fokusera på en sak, och de småpratar.
Det är irriterande.
Hur går affärerna?
-Kunderna betalar inte så mycket. -Nej.
Du öppnade dessutom din salong på en ö med bara nio invånare.
Ju mer de skrattar, desto mer irriterande blir det.
Ert skrattande är så irriterande. Seriöst.
Vi laddar för allvaret och det enda vi hör är…
-Det är faktiskt… -Vi ska vara tystare.
Vi är hos frissan. Förlåt.
-Förlåt. -Jag måste säga nåt.
Det är stressigt för dem.
Bear Pit, alltså.
Bear Pit gör det med oss alla.
Jag ska in i Bear Pit för andra gången och har knappt hämtat mig från förra.
Jag är tävlingsläge nu, och jag ser en helt ny sida av Zuu.
Han är som en annan man. Han är fokuserad.
Han tar det på stort allvar. Han vill vinna.
Jag väntade på en utmaning som skulle få oss att bekänna färg.
Det hände igår. Vi är inte vänner.
Jag ska komma ut och le: "Gissa vem som är hemma."
Efter att Laurence slogs ut av Bear på zipline,
gårdagens träskutmaning och Boris chockfarväl,
är det åter dags för fyra av dem att möta Bear Pit.
-Hej! -Hej.
Kom nu. Dags för eldgropen.
De hamnade i Bear Pit på grund av mig.
Jag har dåligt samvete, men jag hade inget val.
Tävlingen var sån.
Så helt ärligt bryr jag mig inte.
Ni lär bli glada av att höra att vi är halvvägs.
Ja!
-Är vi halvvägs? -Det är bra!
Tiden flyger iväg när Bear jagar en.
-Ja. -Ja.
Mel, Lottie, Una och Zuu, ni ska strax ge er in i Bear Pit.
Som ni vet är målet att undvika att bli fångad av Bear
eller att ta er ut.
Ni ska vara inne i en timme.
Det finns tre utvägar.
En utväg kan bara användas av en av er.
Kom ihåg att ni inte bara måste se upp för Bear.
Ni måste vara vaksamma på fällor också.
Alla kändisar som antingen fångas av Bear eller nån av hans fällor,
riskerar att bli utslagen.
En av er kommer att åka hem.
Jag önskar er lycka till.
Det är dags att gå genom porten.
-Iväg med er. -Kom igen.
Lycka till.
Jag är på väg in för andra gången.
Jag känner mig taggad och laddar för att kämpa för min plats.
Det är min första Bear Pit för att Steph tog plankan.
Det blev mitt fall, men jag ska göra det som krävs för seger.
Jag är så nervös.
Jag har mycket att bevisa för mig själv, att jag är stark och klarar det här.
Allt kan hända. Jag har ingen plan än.
Men jag är Scary Spice. Jag ska överleva.
Fokusera.
Okej, en karta.
Då så.
Okej, tunnel, jeep och stege.
En utväg kan bara öppnas med hjälp av ett specifikt redskap,
men de tävlande får bara veta var de finns
när de har nått utvägen de valt.
Glömmer man redskapet, kan man glömma att ta sig ut.
Berättar vi för varandra vad vi vill göra eller inte?
-Det kvittar mig. -Man måste inte berätta. Bara stick.
-Ska jag säga det? -Ja.
-Jag satsar på tunneln. -Okej.
Min första Bear Pit och det händer mycket, men nu är det slut på lagarbetet.
Det är jag mot Bear Grylls, och jag är här för att vinna.
-Jag vill satsa på stegen. -Vet du vad?
Jag tänkte satsa på den.
Jag kan ta jeepen för jag vet var den är, men…
Om du vet var den är, så är det nog bra.
Jag känner mig säkrare nu. Jag har varit här förut.
Jag tänkte ta stegen. Det ville Lottie också.
Det är hennes första gång.
Jag tar nåt jag vet, hon får ta det okända.
-Om du vill, det är din första gång… -Ja, jag testar stegen.
Jag är så tacksam till Una,
men samtidigt vet hon var jeepen är och har en liten fördel.
Jag vet inte vilken jag tar. Jag hamnar ändå bara fel.
Jag bryr mig inte om nån annan, nu kör vi solo.
Vi är inte i lag.
I bästa fall tar jag mig ut.
Så jag siktar kanske på tunneln.
Jag vet precis vad jag gör.
Nej, inte alls.
Okej.
Jakten kan börja.
Vart ska ni… Då sticker jag hitåt.
Jag börjar med att ta en av stigarna.
De har fullt upp med att fly från mig.
Jag ska bara försöka minska avståndet lite. Häng med.
Var på din vakt.
Jag måste ha koll på omgivningen.
Löven låter så mycket.
Jag gillar tunneln, i hörnet långt från de andra.
Jag kör på. Jag tar redskapen sen.
Jag vill inte springa dit och sen behöva vända om.
Tunneln kan tyckas vara ett klokt val,
men Bear har gömt nycklarna Zuu behöver i en tidsinställd fälla.
Tunneln…
Den måste vara här framme. Jag kör på den.
Jag är inte självsäker. Jag har panik och är rädd.
Det är ingen skillnad mot första gången.
Men jag är starkare än jag tror.
UTVÄG
Mel är på väg mot samma utväg som Zuu,
så det blir en kapplöpning dit.
Den som når tunneln först får ett värdefullt övertag.
Måste jag gå ditåt? Jag måste ditåt.
Var jag här senast?
Jag hittar lite grann. Jag siktar på jeepen.
Jag satsar på nåt jag sett innan.
Jag vet var den är.
Jag hoppas bara att det är rätt val.
Jeepen är den närmaste utvägen, men redskapet finns i Caiman Pool.
Och det har sällskap.
Så jag måste ta mig… Jag vet inte vart jag måste ta mig.
Jag siktar på stegen och måste bara hålla fokus.
Jag gör min grej. Jag gör det snabbt.
Om den vägen var där borta,
måste jag ta mig ditåt.
Herregud.
Det är nåt där.
Okej. Några klossar.
Jag vet inte vad de är till.
Jag råkade hitta några klossar. Jag tror de är till stegen.
Så…jag tar…
…tre som ser stadiga ut.
Lottie har hittat gömda redskap,
men hon vet inte om klossarna är rätt för stegen innan hon når dit.
Okej.
Det känns som att jag låter mycket.
Jag tror jag ser nån.
Det känns som att han kommer att hoppa ut.
Okej.
Jag vet inte vad jag behöver, men nu vi tar oss dit.
Jag kör på det.
Okej, så de tävlande förflyttar sig bra.
Om jag tar mig längre in,
kan jag lyssna efter plötsliga ljud eller rörelser.
UNA - AVSTÅND TILL UTVÄG 43 M AVSTÅND TILL BEAR 39 M
Där har vi Una.
En bur.
Det är så klart en nyckel i den…
Jag undrar om jag behöver nyckeln till bilen.
Jag tror det.
Regel nummer 1: Inga antaganden.
Jag har 30 sekunder på mig att få loss nyckeln till jeepen.
Bear Pit-utmaningen handlar om att kunna tänka klart under press.
Det där är inte nycklarna till jeepen.
Una är på väg att ta en stor och onödig risk.
Om hon gör ett misstag, får hon betala för det.
Kom igen. De sitter hårt.
Det är så svårt att knyta upp knutarna.
Herregud.
Det är så svårt.
Nej, jag kommer inte ut. Nej!
FÅNGAD
Jag är arg på mig själv. Jag är besviken att lät mig fångas.
Jag önskar att jag hade satsat på stegen, för det var det jag ville.
Det var modigt att försöka, men Una lät sig fångas,
och det helt i onödan.
Hon lär bli ännu mer upprörd
när hon får veta att jag såg alltihop.
Han är förbannad.
Okej. Jag fick grepp om huvudet.
Det här är anledningen till att Una har mer än mina fällor att oroa sig för.
Bear Pit är farlig.
Jag undrar om jag ska behålla honom.
Kom, nu går vi.
Una.
Vad har du gjort?
Låt bli stora, blanka saker om ni inte är säkra på vad ni gör, sa jag.
Jag kommer tillbaka.
Jag är bara irriterad. Jag är en idiot. Jag jobbade så hårt senast,
och så går jag rakt in i en --- fälla den här gången.
Okej, jag har fångat en. Det är bra. Häng med.
Jisses.
Nån har åkt fast.
-Herregud. -Det var snabbt.
-Det kan vara Big Zuu om det gick så fort. -Den personen är inte glad.
Una må vara infångad,
men vi har tre tävlande på fri fot.
Jag måste ta mig högre upp för att få en bättre utsiktspunkt.
Jag vill till tunneln.
Jag kollar kartan.
Få se vad vi kan göra.
Jag är på en sval plats. Tunneln är där framme.
BIG ZUU - AVSTÅND TILL UTVÄG: 249 M
MEL B - AVSTÅND TILL UTVÄG: 205 M
Det är så skrämmande att ta sig in i det okända.
Man använder varenda del av sin kropp och hjärna.
Jag känner mig helt vilse.
Man måste även kunna läsa kartor, och det kan inte jag.
Jag är nog på helt fel sida.
Jag är fullständigt vilse.
MEL B - AVSTÅND TILL UTVÄG: 202 M
LOTTIE - AVSTÅND TILL UTVÄG: 12 M
Stegen! Herregud!
Jag hittar stegen.
Jag kan inte tro det. Jag är så glad.
Herregud.
Det känns som att han kommer. Okej.
Och den här? Perfekt.
Då ser jag att jag behöver fyra plankor till stegen.
Den här? För stor.
Nej. Du skojar. Jag måste tillbaka.
Det var där jag klantade mig idag.
Två passade, men jag behövde två till. Jag tvingades att gå tillbaka.
Jag vet var de andra är.
Men jag gav inte upp.
Är det där nere?
Jag är så synlig nu.
Herregud.
Vem är det? Det är Bear.
Jag svär på att det är han.
Jag måste röra på mig nån gång.
Det är nog inte han.
Jag såg precis nåt blixtra till i det bruna savanngräset.
Det ser ut som Mel.
Vänta.
Det är nån mer här.
Ja, det är Zuu.
Om de är här uppe så är båda på väg mot tunneln.
Det här blir intressant.
Jag har två att hålla ögonen på.
Ett par olika saker kan hända.
Antingen kommer den ena att snubbla förbi här och bli fångad,
eller så ser de mig och den ena flyr.
Oavsett vilket har jag en bra chans att fånga en av dem.
Det är inte ditåt. Herregud.
Upp här för att hämta fler träbitar.
Äntligen framme.
AVSTÅND TILL STEGPINNAR: 8 M
Jag måste pausa.
Åh, gud. De här två är för stora.
Jag tar två av de små och de tre stora.
Sen ska vi klättra upp här.
Okej.
Det här är svårt. Jisses.
De andra ljög inte när de sa att det skulle bli intensivt.
Herregud. Förlåt, det var äckligt.
Men jag känner mig spyfärdig så…
Medan Lottie vänder tillbaka mot stegen,
har Bear fortfarande siktet inställt på Mel och Big Zuu.
Jag är helt slut.
Det här är det svåraste jag nånsin har gjort.
Jag måste ta mig bakom trädet.
Det här är inget skämt. Det är till och med svårt att gömma sig.
Jag är en stor kille.
Det är väldigt varmt.
Det är jobbigt.
Mel ser ut att vara på väg nerför backen igen,
och Zuu verkar sikta in sig på tunneln.
Han har absolut inte sett mig.
Och titta, han ser trött ut.
Dags att röra på sig.
Då var vi här. Tunneln.
Herregud, det måste finnas en nyckel nånstans.
Nycklarna Zuu behöver för att låsa upp tunneln
finns nere på savannen,
men de är fast i en bur som redan har krävt ett offer idag.
Kom igen.
Jag har det i mig. Jag måste bara pressa hårdare.
Det är dags att slå till nu.
Jag ser honom.
Jag ser Bear.
Åh, nej.
Det är så frestande att springa ikapp honom,
men det är nog bättre att vänta.
Båda två är nu på den torra flodbädden.
Zuu måste komma förbi igen om han vill ta tunneln ut.
Men det tar ett tag.
Det var nära.
Det gör Mel till min nya måltavla.
Jag har träbitarna för att ta mig upp för stegen.
Jag kände att jag kom närmare och närmare.
Jag är så utmattad, så överväldigad.
Jag hoppas att jag tar mig ut idag.
Jag klarar inte mer. Om den inte passar…
De stora var för stora. De små var alldeles för små.
Jag pallar inte om den inte passar.
Jag pallar inte.
Jag kommer tillbaka till stegen och det visar sig att de inte passar.
Jag har lagt all min energi på det och gjort ett enormt misstag.
Hoppet är ute för mig. Jag är körd.
Jag klarar helt ärligt inte mer. Nu måste jag bara gömma mig.
Jag har gått fram och tillbaka två gånger. Jag är helt slut.
Vid det laget hoppas jag att Bear tar mig.
BIG ZUU - AVSTÅND TILL NYCKEL 10 M
Herregud. Vad är det här? Jag tror det är en bur.
Är det Una i buren? Kan du ge mig nyckeln?
Jag har en nyckel. Du kan ta den.
-Tack. -Det finns tre nycklar.
Kan jag få dem, tack?
-Tusen tack, Una. -Okej.
-Det var den andra. -Tack.
Una har ett hjärta av guld.
Hade det varit nån annan i buren, skulle jag nog inte ha fått nyckeln.
Det visar vilken fin människa hon är.
-Tack, Una. -Det var så lite.
AVSTÅND TILL UTVÄG: 193 M
MEL B - AVSTÅND FRÅN BEAR: 78 M
Jag ser Mel.
Man känner nästan hennes rädsla.
-Jag måste röra på mig. -Hon är på väg igen.
-Han är där. -Dags att sätta in stöten.
Undertexter: Jessika Johansson