Вгадайте що? Коло, Мел Бі, Стеф, нам треба готуватися.
О боже!
Надягай свої тісні плавки.
У нас побачення з долею.
-Гаразд, Мел, ми це зможемо. -Так, ми зможемо будь-що.
Я не вважаю, що хлопці проти дівчат — це чесно.
але… сила хлопців, сила дівчат.
Я знаю.
Я думаю, той, хто не нервується перед випробуванням, дурень.
Судячи з усього, це може бути особливо важким
і особливо небезпечним випробуванням,
але ми добре розуміємо, що ми тут для того, щоб виконати задачу,
і ця задача — довести собі… так, Беару,
але й самим собі, на що ми здатні.
Гаразд, зробімо це.
Ти схожий на десантника.
Ага.
Ми в тебе віримо.
О так, я в себе вірю.
-Але не в Лоренса? -Ні, у Лоренса теж.
Отже, я придумаю, що нам робити.
-Так. -А тоді ми це зробимо.
-Дуже хороший план, Стеф! -Це моя стратегія.
Про що, по-твоєму, я думала всю ніч?
-Ходімо. -Повертайтеся цілими.
Я у вас вірю. Щасти вам!
-Удачі всім. -До зустрічі!
-Насолоджуйтеся. -Сюди.
-Розважайтеся! -Я так не піду.
-Тоді йди туди. -Там шипи.
Обійди це… О боже.
Іти напролом — ось моя позиція в цьому завданні.
Думаю, це буде доволі складно.
Я не брехатиму, мене трохи хвилює позиція Лоренса.
У Лоренса лаконічна енергія, але…
Поясни мені «лаконічна».
Це типу: «О, люба, це для мене дрібниці».
-Він дещо безтурботний. -«Усе буде добре».
Дещо безтурботний і дещо антигероїчний.
-Так. -Він не бажає обирати героїчну енергію.
Але натомість він хоче обирати таку собі…
енергію комічного провалу.
Але я думаю,
що Лоренс береже героїчну енергію для самого випробування.
Як ти почуваєшся, Бі, через те, що не можеш взяти участь?
-Це інше… -Жахливо.
Мені соромно через мою проблему з коліном.
Я почуваюся… Ні, це жахливо. Я люблю змагатися.
Я обожнюю… битися з Беаром, і зі змією, і з крокодилом.
-Розумієте? -Так.
Він побореться з Беаром, коли буде там!
Він… Прийде алігатор, а тоді відразу втече.
Ось, як це буде. Він не переможе Бориса.
БЕАР ҐРІЛЛЗ: ПОЛЮВАННЯ НА ЗНАМЕНИТОСТЕЙ
Уна й Денні вже вирушили до Ведмежої ями, програвши у випробуванні,
а дві команди змагатимуться на відкритій воді
в другому випробуванні, «Рятувальні плоти».
Це Мел і Стеф проти Коли й Лоренса.
І Беар буквально кидає їх у незвідані води.
Для цього випробування
дві команди були привезені сюди, на пляж Пандора,
де вони пройдуть перевірку на витривалість, швидкість
і командну роботу,
і все це за 100 метрів від безпечного берега
у водах, що кишать акулами.
А ось і вони.
Для того, хто опинився в морі,
пріоритет номер один — це досягнути суші.
Вижити в такому середовищі, як море, мабуть, найважче за все.
Отже, з цього ми й почнемо.
Я висаджу вас через борт цього човна.
Для цього завдання
Беар помістив декілька мішків із припасами на й навколо двох плотів.
Кожна команда має зібрати свої мішки, підняти якорі плотів
і якнайшвидше відтягнути свої плоти разом із мішками до берега.
Тоді вони мусять покласти мішки у визначене місце
і запалити сигнальні вогні.
І ваше виживання, і ваш успіх у Ведмежій ямі дуже залежить
від здорового глузду.
І саме це я і хочу з'ясувати.
Чи зможете ви знайти здоровий глузд, перебуваючи під тиском?
Адже в дикій природі маленькі рішення призводять до величезних наслідків.
І суть нашого випробування саме в цьому.
Ухвалювати правильні рішення, які трансформують ваш шанс вижити.
Ти йдеш на пліт, дістаєшся берега, тягнеш його.
Якщо це важко, ти йдеш до мене, ми дістаємо все інше й тягнемо разом.
Так.
Стеф була, наче військова: «Ми робитимемо це, ти робитимеш це».
І я умію виконувати накази,
але з місця, де я стою, це дуже лякає.
Та якщо я можу уникнути Ведмежої ями, я її уникну.
-У мене серце вистрибує з грудей. -Так. Ми зможемо.
Я помітив, що ці двійко північних дівчат добре ладнають.
-Так. -Між ними справжній зв'язок.
Вони розуміють одна одну.
Мел не хоче повертатися в яму.
-Ні. -Ні.
Коли волосся робить ось так, час діяти.
Так.
Тоді як Кола й Лоренс — дві різні людини.
-Різні походження. -Так, різні.
Різні покоління. Правда?
Я думаю, що в критичний момент
важливо триматися партнера.
-Так. -Ага.
Я попливу прямо до плота й зніму його з якоря.
Принеси мені мішки, а тоді пливи прямо до берега.
Ми з Колою справді доволі близькі. Ми вже були в одній команді.
Сподіваюся, його фізичні здібності стануть нам у пригоді.
У нас достатньо впевненості для перемоги.
Тоді ми покладемо їх у квадрат на пляжі.
Ми чудово впораємося. Ми працюватимемо як команда.
Я не хочу у Ведмежу яму. Він там уже був,
і він її боїться,
тож ми зробимо все, щоб туди не потрапити.
Так, ви маєте встати у позицію, тримаючися за металеву поперечку.
Приготуватися.
Добре, стрибай.
Стрибай.
Стеф, Мел, Кола і Лоренс у воді.
О боже!
Мій підхід до цього завдання — просто казати собі подумки:
«Допливи до плота якнайшвидше».
Ось, коли те, чого я навчився в джунглях, може взяти в мені гору.
Не думаю, що вони знали, на що підписалися.
Це було важко.
Ми зі Стеф були просто…
І це не зупинялося.
Ми бачимо, що Помаранчева команда взяла гарний старт.
Мел залізла на пліт,
тож Стеф, схоже, забирає мішки.
Де якір?
Щодо Чорної команди, я бачу, як Лоренс пливе до плота.
Тепер вони повинні забрати мішки.
Вони за 100 метрів від берега і мають відчепити ці мішки.
Моя тактика — не панікувати, бути методичним.
Часу на відпочинок немає.
Зараз час діяти.
У якийсь момент я помітив, що Мел уже на своєму плоту,
тоді як Лоренс досі силкується залізти на свій,
і я сказав собі:
«О боже».
Я знав, що ми зробили помилку.
Я кидався на пліт у спробі на нього вилізти.
Це було не так легко.
Я опинився в особливо серйозній ситуації «бийся або тікай».
Я не можу дихати!
Думаю, Лоренсу це дається непросто.
Допоможіть!
Схоже, Лоренсу потрібна допомога.
Я не можу дихати!
Тримайся міцно.
Не можу дихати.
О боже, Лоренс.
Слухай, я підкличу човен, добре?
У нас проблеми.
Нічим дихати. Прошу!
Я не розрахував, що забратися на пліт буде так важко.
Тепер я розумію, що це я мав бути на плоту,
бо я фізично сильніший.
Я тебе тримаю. Тримаю дуже міцно.
О, я не можу дихати!
Я підніму тебе на цей човен.
Гаразд, Лоренсе.
Ми доставимо тебе на берег.
Усе буде добре.
Вибач, Коло.
Рятувальники забрали Лоренса.
Думаю, це може означати, що він вибув із гри.
Мені дуже тісно в грудях.
Гаразд, ти можеш іти?
-Привіт, друже. -Я не можу дихати. Вибачте.
Повертайся у воду.
Так, дихай глибоко.
Мені не вистачає кисню.
Усе добре.
-Чому б тобі не спертися на… -Можна це зняти?
Усе гаразд.
Я не міг дихати. Це було страшно.
Я думав, що в мене інфаркт.
О боже.
Усе нормально.
Просто роби гарні, глибокі вдихи.
Так, Коло, у тебе мінус один.
Іноді таке трапляється, правда?
Сподіваюся, з Лоренсом усе добре,
але сталося найгірше.
Я тепер команда з однієї людини.
Виконуй завдання.
І коли ти в океані, це неможливе завдання.
Тож я був неймовірно засмучений.
Отже, Стеф схопила декілька мішків,
і вона тягтиме їх за собою.
Були моменти, коли мій пульс… Я справді відчувала своє серце.
Але двічі потрапивши в полон до Беара,
я багато чому навчилася,
а знання — це сила.
Мел тягне пліт.
Давайте, дівчата!
-Коло, ти в нормі? -Так.
Гаразд, дівчата однозначно отримали перевагу над Колою.
Він досі пливе за мішками.
Я був такий втомлений, але я не міг не закінчити.
Я просто хочу виконати це завдання у міру своїх сил.
Ми зі Стеф були такі зайняті,
що не дивилися на іншу команду. Ми були на завданні.
Тож новина про те, що з Лоренсом сталося те, що сталося,
а Кола залишився сам, нас дуже шокувала.
-Лоренс у нормі? -Де він?
Він там, у кисневій масці.
Спроба виконати це завдання була драматичною уже сама собою,
але побачити Лоренса з кисневою маскою на обличчі
було справді страшно, адже це реальне життя.
Тягни! Біжи!
Тягни ще!
Я почуваюся повністю виснаженою.
Витягнемо на сушу, щоб його не змило.
Гаразд.
Так, тепер відчепи всі ці штуки.
Схоже, я використала всю свою енергію до останньої краплі.
Я просто виклалася на повну.
Молодець, Стеф. Гарна робота.
Кажуть, жоден план не витримує першого контакту з ворогом.
Кола, схоже, тепер пливе до берега,
що забере в нього багато енергії,
а тоді йому буде потрібно витягнути човен на сушу.
Я не з тих, хто здається. Я не підведу команду.
Я не такий.
Ти зможеш.
Я мав перемогти у випробуванні.
Це важко.
Ця вода не жарти.
Кола намагається закінчити все сам.
Коло, ми з тобою, любий!
Ми допоможемо.
Ми зі Стеф пішли допомогти, бо це правильно.
Продовжуй тягнути.
Витягаймо його.
Медики з Лоренсом, подайте знак, що все добре.
Беаре, він у нормі. Він отримує кисень.
Із ним усе буде добре.
-Молодці, командо. -Коло, підніми його.
Можете залишити це на нього.
Кінець надзвичайної ситуації. Залиште це йому.
Готова? Раз, два, три.
Молодці, дівчата.
Цей сигнал показує, що вони перенесли всі мішки.
Я була така вдячна, що з Лоренсом усе гаразд,
і вдячна, що з Колою усе гаразд,
але я така щаслива, що ми це зробили.
Коло, продовжуй працювати до кінця.
Молодець, Коло.
Гарна командна робота.
Молодці. Дякую за допомогу. Я це ціную. Молодці.
Деякі речі важливіші.
Це був неймовірно прикрий день. Ми могли б виграти.
Не зрозумійте хибно. Вони були фантастичні.
Вони діяли швидко, але було багато речей,
із якими ми стикнулися,
а вони — ні.
Уперед, Коло! Подавай сигнал!
Молодець, Коло!
Лоренсе, ти повернувся. Із тобою все гаразд?
-Я за тебе хвилююся. -Ні, ні, я в нормі.
-До нього повернувся колір. -Усе буде добре.
-Що сталося? -Я заплутався в мотузках під плотом.
-Страшно. -Але, на щастя… Дякую тобі.
-Мене врятували. -Ти молодець.
Коли йдеться про порятунок, Беар Ґріллз — той, хто потрібен. Так.
Я трохи заплутався під плотом,
і я перетворився на старого панікера.
Я був дуже дурний.
Я ніби… Я надто сильно кидався на пліт.
Але вже як є. Вік живи — вік учися.
Молодці, дівчата. Ви старалися,
ви діяли разом, закінчили, а тоді допомогли.
Лоренсе, ми поставимо тобі крапельницю із сольовим розчином.
Сиди в тіні, охолоджуйся, пий воду,
тому що ви, хлопці, на світанку вирушаєте у Ведмежу яму.
Так!
Полегшення.
Молодці, дівчата. Це дуже заслужено.
Я почувався дещо обманутим.
Випробування було нечесним.
Наша команда проходила завдання у важкому режимі,
а вони — у легкому.
Але склалося так, як склалося,
і ми з цим закінчили.
Я думав тільки одне: «Заверши це.
Якщо ти завершиш ці перегони, ти збережеш свою гордість». Правда ж?
На той момент я працював заради гордості, бо я знав, що ми програли ці перегони.
Повертайтеся у базовий табір, відпочивайте, і побачимося завтра.
-Одужуй швидше. -Дякую.
Подбай про себе.
Я розчарований.
Не Лоренсом. Він зробив, що міг.
Та ми були недостатньо хорошою командою,
і ми за це поплатилися. Дорого поплатилися.
І тепер ми маємо іти у Ведмежу яму.
Так, зараз там було б небезпечно.
Так, зараз небезпечно. Хвилі великі.
Море сьогодні має лютий вигляд.
-Вони тут! -Вони тут!
Ми повернулися!
-З поверненням. -Дякую.
Перш ніж ми розповімо вам про завдання… Це був досить драматичний ранок.
Щоб ви собі уявляли, ми мусили стрибати з човна на швидкості.
-На повній швидкості. -У воду.
-Спиною уперед. -Ні!
-Це було прекрасно. -І пливти до плотів.
Я по-дурному почав тонути, замість того щоб плисти.
Так, я це зробив.
-Не може бути. -Так.
Я дуже втомився й запанікував,
і я заплутався під плотом,
і я не міг опанувати свої емоції,
тож дихати ставало все важче й важче.
Отже, Лоренс втрапив у халепу посеред випробування.
-Так. -І Кола залишився сам.
І мав робити все сам?
І йому довелося виконувати абсолютно все завдання,
завдання для двох людей, самостійно.
Коло, ти молодець.
А цей скиглій лежав, як риба на піску, намагаючися дихати.
Ну, ні, додамо сюди контексту.
У нас був дуже добрий план дій.
Ми вже вийшли на берег, і ми все закінчили.
І ми побачили…
Ми побачили його на землі з киснем,
а його — досі у морі на шляху до берега, тож ми пішли допомогти.
Коли ми повернулися,
Кола був трохи стриманий, і я думаю, що він почувався…
«ошуканим» не те слово.
Гадаю, він відчував, що конкуренція склалася не на нашу користь.
Давайте подякуємо Колі за те, що він усе зробив сам?
-Ми йому допомогли. -Ми допомогли.
-Ні, ми йому допомогли. -Лише на березі.
Зараз я киплю від люті.
Усе пішло не по-моєму.
Вони з усіх сил намагалися себе захищати,
тому що сталася купа різних подій,
перш ніж вони під самий кінець допомогли мені тягнути канат.
Типу, та ну.
І тоді раптом це означає, що вони нам допомогли,
і отже, по суті, Кола — це просто об'єкт благочинності,
і він такий нікчемний, що потребував допомоги
після того, як ви завершили завдання.
Мені це дуже не подобається.
Сказати, хто йде у Ведмежу яму?
Так.
Ми… як не дивно!
Але я маю сказати, навіть…
Це лише моя точка зору, тому що я надто чесна.
Навіть із самого початку,
скажімо, якби ти оговтався і заліз на пліт,
я думаю, наша тактика була дуже чіткою і військовою,
Це показує, що Беар не бере полонених.
Навіть якщо ти в кисневій масці, ти підеш у Ведмежу яму.
Ти надірвав собі дупу, щоб врятувати партнера й себе.
-Ти виснажений. -Він усе робив сам.
У тебе є день, щоб відновитися. Завтра тобі потрібен найкращий Кола.
Ви всі четверо молодці.
Вітаю вас усіх. Не пощастило, хлопці.
Коли ми повернулися в будиночок, атмосфера стала напруженою.
Тієї миті не було відчуття свята
для жодного з нас,
тому що ми не йшли у Ведмежу яму, і ми були через це неймовірно щасливі,
і ми важко працювали, щоб дістатися цієї точки,
але Кола, ясна річ, засмутився, адже відчував, що це несправедливо.
Собацюро, тримайся, приятелю.
-Це божевілля. -Тримайся, друже.
Це знущання. Я мусив усе робити сам.
-Звісно. -Вони кажуть: «Ми тобі допомогли».
-Я чув. -Ви допомогли мені затягнути човен.
-Це бісить. -Це бісить. Вас там не було.
Ти маєш право біситися.
Вас там не було, коли я був в океані.
І я навіть не просив про допомогу, розумієш?
Я думаю, що коментарі з боку Помаранчевої команди
дещо знецінили працю,
яку Кола був змушений виконувати самотужки.
Схоже, те, що Мел казала «Ми вам допомогли, ми тобі допомогли»
зовсім не допомогло Колі.
Гадаю, він сприйняв це хибно.
Коли ви сказали, що допомогли, він сприйняв це хибно.
-Ми допомогли. -І це нормально.
Чому я маю щось казати? Що, як я скажу щось не те?
Тоді ти хоча б спробуєш.
-Я прийшла на тебе подивитися. -Подивитися на мене?
І сказати…
Ти не потребував допомоги.
Ми не так сильно тобі допомогли, лише в кінці.
-Так. Ви допомогли в кінці. -Так.
-Так і було. -Отже?
-Усе гаразд. -Тоді чому ти посміхаєшся?
Це дуже відчувається, коли ти забираєш свою енергію.
Уся кімната починає…
-Ага. -Правда ж?
Так, маєш рацію.
-То йди й озвуч… -Ви справді молодці.
Не думай про це. Іди й озвуч свою думку.
-Ні, я в нормі. Я просто… -Ми не хочемо, щоб ти був такий.
Тобі це не на користь.
Я люблю брати тебе на кпини й розважатися.
Я краще… розслаблюся сьогодні. Мені це нецікаво.
Отже, зараз я не можу з тебе жартувати. Дай знати, коли буде можна.
-Ага, ну… -Будь ласка?
У нас із Мел дуже дивні стосунки,
і з одного боку, ми одне одному дуже симпатизуємо,
але з іншого, ми й дратуємо одне одного.
Думаю, вона дуже схожа на моїх старших сестер,
і тому, мабуть, я до неї так ставлюся,
і вона знала, що й коли зробити, щоб мене озлити.
Але тоді вона повернулася й вибачилася у свій спосіб.
Привіт.
Це твоя ведмедиця.
Я знаю, ти містер Жартівник.
Перед усіма ними ти… відпускаєш жарти,
але це тебе налякало, правда ж?
О, це було дуже страшно. Ні, я серйозно.
Я думав, що в мене інфаркт. Справді.
Тут нічого не працювало.
-Ось, як я почувався. -О боже. Це так страшно.
Думаю, саме тому я досі трохи тремчу і почуваюся так…
ніби хочу заплакати.
-О боже. -Усі були…
Ходи сюди.
Ми просто кепкуємо одне з одного. Це не серйозні емоції.
-Я знаю. -Це дивно.
Коли Беар мене схопив…
Я можу заплакати.
Саме це почало мене заспокоювати.
Я відчуваю, що ухилився від серйозної небезпеки.
-Так. -Розумієш?
Я справді думаю, що це могло жахливо закінчитися.
Я відчуваю, що зі мною стався дуже серйозний життєвий досвід.
Між життям і смертю.
І мені ніби трохи дорікали
за моє, ясна річ, доволі старе тіло.
Знаєте, я почуваюся так, ніби провалив це завдання.
І це правда. Я провалив.
У одного з моїх друзів-спортсменів є тренер із візуалізації,
який змушує його візуалізувати усі можливі сценарії і перемогу.
У мене такого не було.
Я був знахідкою… Мені було 15 років.
Коротко кажучи, я потрапив на Вімблдон, виграв турнір,
-Так. -Це був дуже особливий день.
Але я був у власній бульбашці.
Яким був твій психологічний стан під час тієї серії перемог?
Ти перший, наймолодший.
Про що ти тоді думав?
Найбільшим викликом ще й досі є наслідки.
-Подумай про Тейлор Свіфт. -Так.
Зараз.
У Німеччині я був у новинах щодня.
Що я їв, куди я ходив, із ким обідав.
Навіть мої батьки були налякані.
Так. Ага.
Зараз не видно, але я був дуже сильним.
-Я був вищим. -Тобто? Ти не став коротшим.
Так. Я був зростом близько 1,95 м.
Тепер я 1,85 м.
Це через мої операції на стегні, колінах і кісточках. Ти стаєш нижчим.
-Ясно. -Я втратив три сантиметри.
І я заплатив дуже високу ціну.
Але ти залишив спадок,
який не можна не помітити і про який не можна не говорити,
і це дивовижно.
Я сиділа й дивилася на океан, думаючи: «Що для тебе важливо?»
Ці думки тебе переповнюють,
адже тут у тебе немає інших справ, крім як думати.
-Так. -Розумієш?
І вбирати в себе… слухати всіх інших,
бо тут зібрано багато цікавих поглядів на життя,
і я просто переповнена всім цим,
бо я вперше стільки слухаю.
І я також.
Я ніколи… Мені майже весь час бракує слів.
Я просто вбираю. Чесно кажучи, я ще не розібралася зі своєю філософією.
-Я теж. -У реальному житті я багато говорю.
-Я мало слухаю. -Я теж.
І це життєвий урок, із яким я звідси піду,
хай би й завтра після Ведмежої ями.
Але водночас я поки що не хочу йти.
Я іще не готова йти.
Думаю, я зрозуміла, чому я тут. Засвоїти великий урок від інших.
Інші значно відвертіші, впевненіші,
але я виявила, що багато слухаю.
Думаю, саме цього мені й бракувало,
здатності все обмірковувати.
Я перенесла багато болю і травм у різних подіях,
але часто, коли я не слухаю інших, я припускаюся помилок.
І думка про те, що завтра я піду у Ведмежу яму
і не зможу продовжити цю подорож,
мене трохи лякає.
Я не знаю нот, але можу написати реп за п'ять хвилин.
Я теж, як той у «Wannabe», у туалеті.
-Ви самі писали пісні? -Я написала той реп у туалеті.
-Справді? -Так, 100%.
Звідки, по-твоєму, у нас нагорода Новелло?
Прошу, перестань.
-Ми її маємо. -Перестань.
-Не недооцінюй учасницю Spice Girls. -Я недооцінюю.
Ти не віриш, що в нас є ця нагорода…
Я знаю, що є. Це жарт.
-Ви всі писали власні пісні? -Ми писали їх разом.
-Усі пісні? -«Mama» ми писали окремо.
Я там вибачалася перед своєю мамою.
Що означає «зіг-а-зіг-а»?
Цього тобі ніколи не дізнатися.
-Я знаю, що це означає. -Ти думаєш, що знаєш.
Для різних людей це означає різне.
Саме так!
Я люблю говорити про Spice Girls. Це моє життя.
Я не піду й не почну вихвалятися Spice Girls.
Ти маєш говорити про це в гарний спосіб.
Ти не хочеш казати: «Я зробила це, і я зробила те, і…»
Я не така людина.
Але це моє життя, і я пишаюся тим, що я зі Spice Girls.
Звісно, пишаюся.
У цілому світі лише п'ятеро людей,
які можуть це сказати, і я одна з них.
Подумай про сьогодні.
Але я все ще дуже в собі розчарований.
Ти зіткнувся з чимось невідомим, і ти це подолав.
-Ти можеш усе, що захочеш. -Дякую. Ти теж.
-Ні. Я це ціную. -100%, бро.
І щасти тобі завтра, друже.
Ми маємо розійтися і вести кожен свою битву.
Нам треба лише протриматися годину.
Якщо ми всі протримаємося і нас не піймають,
уявіть, як це буде епічно.
-Як усе пройшло? -Думаю, добре.
-Добре. -Добре!
-Ти краще ходиш. -Як на вигляд, уже краще.
Я все ще це відчуваю, але це вже не біль.
-Розумієте? Це мене не зупиняє. -Чудово.
Я ходив на прийом до лікаря, щоб зробити МРТ.
Насправді я ще не бачив результатів, тож…
-Але ти вже не такий напружений на вигляд. -У тобі більше легкості.
Так.
-Бо ти приховував багато болю. -Так.
Вип'ємо за короля Бориса!
Король повернувся!
Можливо, це наша остання ніч тут.
Це правда.
-Будь у моменті. -Так, будь у моменті.
Це все, що ти можеш робити в житті.
Не можна жити завтрашнім чи вчорашнім днем.
Ти живеш тут і зараз.
-Ми підемо туди готовими. -Так.
І буде так, як буде.
Твої діти тобою пишатимуться.
Я знаю. Мама з джунглів! Мамуся з джунглів.
Тут було багато комах.
-Я їх змахнула. -Дякую.
Немає за що. Ну, сподіваюся, всіх.
Маємо, що маємо, га?
Я ніколи не бував у ситуації,
яка була б настільки ж важкою фізично, як сьогоднішня. Ніколи.
Це кумедно, але я відчуваю, що готовий
упоратися з цією Ведмежою ямою.
Лоренсе, це я прикриваю твої ноги.
Так, це дуже неприємний досвід. Так, це дуже страшно.
Але я знаю, що Ведмежа яма
і близько не така страшна як те, що сталося сьогодні.
-Постарайся сьогодні. -Постараюся.
І не ходи пісяти.
Я не піду пісяти. Чи какати!
Добре спав?
Я прокинувся о другій і більше не заснув.
Було так спекотно. Я став дуже липким.
-А це не було «нервуванням перед матчем»? -Ні.
-Іноді в мене таке буває. -Так.
Я боюся, що в цьому наряді я буду схожий на учасника карнавалу в Ріо.
Твій наряд наймодніший.
Привіт!
-Я тут. -Перестань!
Між нами, на кого ставите?
Я думаю, Лоренс до цього звик. Він уже був там раз.
Я хочу, щоб Уна впоралася. Я хочу, щоб вона повернулася.
Я люблю Денні й Колу, але буду радий, якщо вони вилетять.
Справді?
Я люблю вас усіх, але це змагання.
Його слова заскочили мене зненацька,
адже все тільки почалося, і він дуже милий.
Але я тепер зрозуміла, що Біґ Зуу має сильний змагальницький дух.
Денні, він щойно сказав, що зрадіє, якщо ви з Колою вилетите,
бо ви найбільші конкуренти.
Він вважає жінок слабшими за чоловіків.
Я цього не казав! Я такого не казав.
Коли я таке казав?
-Ну, це ніби натякає. -Тоді як щодо Лоренса?
-Я жартую! -Як щодо Лоренса?
-Але насправді ні. -Ти смішна.
-Я чесна. -І я. Тому я сказав те, що сказав.
Він сказав, що був би не проти, особливо щодо тебе, Денні.
-Так. -Я жартую!
Мел може натиснути на декілька кнопок,
а тоді сказати: «Я лише жартую».
Але вже нічого не повернеш.
Слово вилетіло з рота,
і ти маєш думати, як воно вплине на людей навколо.
Гадаю, у кожного є своя думка. Це добре.
Та я не думаю, що Мел було варто казати це хлопцям
прямо перед їхнім випробуванням.
-Розумієш? -Я це сказала.
Я не впевнена щодо такої тактики.
Мене це дуже роздратувало б.
Я подумала: «О, це трохи…»
І це «я жартую» насправді «ні, не жартуєш».
Це були шалені кілька днів для знаменитостей.
Вони побували над Гострою ущелиною, стрибали з човна у воду,
а Лоренс отримав кисень від лікарки в бікіні. Пощастило йому!
На додачу до цього, четверо з них ось-ось вирушать у Ведмежу яму.
Привіт! Ходіть до мене.
Давайте, народ.
-Привіт, Голлі. -Ви в нормі?
-Так. -Нам просто жарко!
Сьогодні спекотно.
Ви маєте дуже розслаблений вигляд.
-А ви, друзі, украй налякані. -Так.
-І нажахані. -Упевнена, так і є.
Отже, Коло, Лоренсе, Уно й Денні,
ви ось-ось увійдете у Ведмежу яму.
Ваша мета — або уникнути Беара, або втекти з ями.
Ви пробудете там годину.
Є три виходи.
Кожен може бути використаний лише одним із вас.
Ви маєте не лише виглядати Беара,
але й остерігатися пасток.
Тим, кого Беар упіймає особисто або у свою пастку,
загрожує виключення.
Один із вас сьогодні поїде додому.
Я бажаю вам усім удачі.
Час вирушати у Ведмежу яму.
-Уперед! -Щасти вам.
-Ви впораєтеся. -Удачі!
-Щасти! -Уперед!
-І обережно! Особливо ти, Лоренсе. -Щасти!
Учора все пішло не так, але я не такий.
Я не невдаха.
Тож, Беаре, якщо хочеш мене знайти, маєш дуже постаратися,
бо я вийду звідти в три миги.
Я дуже не хочу їхати додому.
Я хочу напружитися й кинути собі виклик,
тож я боротимуся за своє життя.
Швидше б уже туди потрапити й вибратися звідти.
Як спортсмен, ти не можеш думати про «якщо» і «але»,
і щойно прийде час іти, я буду готовий.
Я подивився смерті в обличчя, але я не пораженець.
Завжди треба остерігатися старого лева,
і ці левенята мають бути дуже обережні з цим старим левом.
Гаразд.
Отже, ми тут.
А це ті стежки?
Можливо.
Чому я вам це кажу? Погляньте на всіх вас.
У вас феноменальна фізична перевага перед цим стариком у костюмі вазона.
Проте ти кмітливий, приятелю.
Щоб вийти через один із виходів,
заручникам ями буде потрібно знайти інструмент.
Опис того, що їм потрібно й де це шукати,
чекатиме їх біля виходів.
Хтось розуміє, куди йти?
Не думаю, що нам варто ділитися інформацією. Навіщо?
Але цього разу
Беар поставив міни-пастки на деяких інструментах.
Активуєш таку, і у тебе неприємності.
Ходімо. У нас є робота.
Вдруге у Ведмежій ямі,
і я відчуваю, що в мене є невелика перевага.
Інші три хлопці сповнені молодості, життя, сили й енергії,
але вони дуже нервуються.
Дамо їм знати, що починається полювання.
Гаразд, час рухатися.
О боже. Думаю, мені треба обійти ззаду.
Я бачу кошмари, де мене переслідують,
тож моя місія у Ведмежій ямі — вшитися звідси.
Мій план наразі — дістатися до виходу-паркану.
Лоренс це вже робив, але, можливо, я його там обставлю.
Де я? Куди ти йдеш?
Я піду до виходу через паркан.
Зараз я дещо нервуюся. Я трохи хвилююся,
і я не хочу бути спійманим.
Я зійшов зі стежки й трохи загубився.
Я знав, що так буде.
Те, що сталося вчора, було не за планом.
Я маю викинути це з голови,
і я повинен думати про теперішню ситуацію.
Отже, Беар уже вийшов.
Зрозуміло, що є вихід через паркан, який мені добре знайомий,
але я знаю, на якому крутому пагорбі він розташований.
Я накинув оком на вихід із позашляховиком.
Думаю, моя перевага в тому, що я зможу туди дістатися,
не біжучи надто швидко.
Гаразд, ми спустимося звідси.
Так, я направляюся прямо в центр Ведмежої ями,
тому що з цього місця я бачитиму людей, які проходять мимо.
Я знайду точку для нападу,
імовірно, на дні балки, поруч із річкою, і я буду терплячим.
Гаразд. Стежка розділяється.
Так. Я піду праворуч.
Це буде значно важче, ніж 80 хвилин гри в регбі.
Мій план — дістатися виходу якнайшвидше.
Я шукаю виходу через драбину,
але якщо я туди не дійду, я зорієнтуюся на бігу.
Я обожнюю Коста-Ріку й джунглі,
і я обожнюю вчитися у Беара.
Я не хочу обірвати цей досвід.
Хочу бути тут до кінця.
Це вибухнула одна з розтяжок.
Вони швидко рухаються.
Денні. Гаразд, є ще один.
Це необережно, але, схоже, вони доволі близько.
Ходімо.
ДЕННІ ВІДСТАНЬ ВІД БЕАРА: 53 М
Чекайте. Присядьте. Хто це?
Кола.
Так, отже, я ледь не налетів на Колу.
Добре.
Я відріжу йому шлях із цього боку.
Ходімо.
Хто це?
У нього цей погляд в очах.
Він не хоче бути спійманим.
Він буде грізною здобиччю,
але я люблю виклики.
Ми його дістанемо.
Як ви оцінюєте їхні шанси?
Думаю, Лоренсу може бути нелегко.
Після вчорашнього, не знаю, як довго він іще протягне.
-Так. -Він єдиний, хто там уже бував.
-Це величезна перевага. -Так.
Уна весь цей час дуже хвилювалася.
Вона може бути не такою пильною, як уміє.
Думаю, Уна має щось собі на умі,
і вона хоче довести собі, що може це зробити і яка вона сильна.
У ній багато боротьби.
Кола докладає неймовірних зусиль.
Денні був капітаном численних регбійних команд.
Так.
Не знаю, чи Денні настільки сильний духом, яким ти його вважаєш.
Він уже давно не грав,
і він занурився в цей дуже спокійний стан,
стан єднання з природою.
Але це не завжди добре, коли треба ввімкнутися.
Я дісталася зеленого.
Думаю, це має бути десь тут.
Я ішла до паркану й загубилася, і я гадки не мала, де я.
Поквапся.
Я побачила сокиру.
Мабуть, це воно.
Не знаю, чи вона мені знадобиться, але я її візьму.
Уні потрібно дістатися до паркану,
перш ніж вона дізнається, який інструмент їй потрібен.
Так. Ага, знайшов.
Ось, куди мені потрібно. Драбини.
Я це обожнюю.
Тут у нас є мапи.
Мені потрібно знайти щаблі до драбини.
Щоб врятуватися через драбину,
Денні потрібно знайти декілька щаблів,
які лежать біля Кайманової заводі.
Так. Молодець.
Ага, це позашляховик.
Добре.
Гаразд.
Треба поставити колесо,
але… щоб поставити колесо,
я маю знайти чотири гайки.
Гайки в чорта на рогах.
Щоб утекти на позашляховику,
Лоренс мусить поставити колесо за допомогою гайок,
але до них більше ніж пів кілометра.
Я тримаюся ближче до землі,
тому що… ми піднімемося… доволі високо,
і я не хочу, щоб мій силует було видно на фоні неба.
Якби це була Ведмежа яма для пенсіонерів, я сказав би: «Нехай гра почнеться».
Але це не так.
Це я проти трьох, імовірно, найсильніших учасників змагання,
які в нас тільки є.
О ні. Хтось іще.
Це Уна.
Як твої справи?
Я поки не знаю.
-Не можу знайти те, що шукаю. -А що ти шукаєш?
-Паркан? -Так.
Там. На вершині пагорба.
-Там? -Так.
Запах сечі. Вибач.
-Дякую. -Так…
Обережно.
О, дякую тобі.
Це паркан! Це він.
Мені потрібно це.
Мені потрібно це, щоб копати.
Я дійшла до свого виходу.
Я маю викопати собі шлях назовні.
Схоже, це була приманка. Це не лопата. Це сокира.
Найшвидший спосіб вийти під парканом — зробити підкоп лопатою,
але вона на іншій стороні ями,
і Уні довелося б залишити вихід без нагляду.
Лоренс скерував мене в цей бік.
Я захищатиму вихід.
Якщо Лоренс повернеться, я його не пропущу,
бо якщо це його вихід, я там ляжу.
Я хочу продовжувати.
Я почну копати сокирою і руками.
Я не здамся тепер, коли зайшла так далеко.
Я не хочу бути схопленою Беаром.
Я не хочу додому. Я копатиму щосили.
-Із тих чотирьох людей там… -Ага?
…хто був би вашим найсильнішим суперником?
-Я думаю, Уна… вона як… -Гаразд.
…люта Лара Крофт.
-Я не боюся Денні. -Так, я теж.
-А Кола? -Я поки не відчуваю, що добре його знаю.
У тому, що стосується ходу гри, він собі помовчує.
Кола грає у гру.
-Так. -Жартівник, ха-ха-ха.
-Ні. Він хоче перемогти. -Ага.
І Кола, і Денні… вони обидва вражають своєю фізичною силою.
Я сказав би, що ці двоє — найсильніші конкуренти, які у нас є,
тому що вони обидва дуже міцні.
Знайти гарне місце, щоб просто тут чекати.
Кола був прямо переді мною, але тепер я його загубив.
Перебування серед дерев дає тобі перевагу, яка полягає у кращій видимості.
Я можу бачити їх приблизно за 100 метрів.
Так, ось і Кола.
І він прямує просто в одну з моїх пасток,
тож я зачекаю тут і подивлюся, що станеться.
Що це?
Там мотузка й сітка.
Тут навколо багато мотузок.
Ну, це не підказка. Це пастка чи щось подібне, так?
Мабуть, так. Отже, я там. Я маю іти в той бік.
Я не ризикую. Я це не чіпатиму.
Молодець, Коло.
Він помітив мотузку. Підняв очі.
Більшість людей не дивляться вгору.
Вони дивляться собі під ноги, бо бояться змій.
Але не всі стежать за обстановкою так, як він, щоб здогадатися підняти очі.
Так, спокійно.
Кола надзвичайно пильний,
і наблизитися до нього майже неможливо,
тож я просто зачекаю тут, побережу енергію.
Це гарне місце для того, щоб…
спробувати зробити невеличкий канатний спуск,
а тоді, якщо хтось наблизиться, я можу здійснити раптовий напад.
Боже, мої ноги ледь рухаються.
Я втомився.
Треба приберегти енергію.
ДЕННІ ВІДСТАНЬ ДО ЩАБЛІВ: 149 М
Це не така втома, як у регбі, бо тут весь час спека,
ми на новій території, опановуємо нові навички.
У мене виникли труднощі з картою.
Це напружене середовище.
Це набагато складніше, ніж видається.
ДЕННІ
ВИХІД - УНА
Це значно гірше, ніж я собі уявляла.
Я так втомилася… і ця спека.
Я в режимі паніці.
Я звідси не піду, бо я захищаю свій вихід.
Якщо я побачу Беара, я забіжу за камінь.
Це важко, бо я не бачу, що за мною.
Що мені робити?
Я не знаю, що робити, бо ледь дихаю
і бо я така виснажена.
Думаю, я більше не витримаю, тому що я дуже втомилася.
Отже, я шукаю… думаю, це буде коробка з колісними гайками.
Чесно кажучи, я був би більше радий коробці з горішками і джин-тоніку.
Я чую, як хтось іде цією дорогою.
Лоренс.
Іде цією головною стежкою.
Ось і він.
Коли ти втомлений, ти йдеш шляхом найменшого спротиву.
Я майже гарантую, що він триматиметься цієї стежки
і що там я його і схоплю.
Я дуже непокоюся.
Думаю, я у володіннях Беара.
Я ніби його відчуваю.
Лоренс має бути зараз прямо за мною.
Він мене не бачив. Це добре.
Бінокль.
Це навіть не моє.
Я подивився вгору, і він там був,
і все, що я міг зробити, це стояти там.
Лоренсе, не рухайся!
Гаразд. Один є.
Завжди перший.
ЗДОБИЧ
Я абсолютно не підозрював, що він буде там угорі.
Він завмер,
і це адреналіновий ступор, спричинений страхом…
Він мав би тікати й боротися. Раз — і немає.
Він міг би втекти. У нього було кілька секунд.
Але адреналіновий ступор убиває.
Друга Ведмежа яма. Двічі спійманий. Не знаю, пишаюся я чи соромлюся.
Тепер моє майбутнє в руках Беара.
-Один є. -Один є.
-Когось упіймали.
-Один є. -О боже.
Я просто прислухаюся.
Гаразд.
Я чую якісь звуки з тієї сторони.
Я просто спробую прочесати північну половину ями.
Ось воно.
Знайшов. Дістав.
Щоб врятуватися через драбину, Денні потрібно знайти набір щаблів.
3 Х ЩАБЛІ ВІД ДРАБИНИ
Беар помістив їх у пастку з годинниковим механізмом.
О, треба це розв'язати?
Час іде.
Тік-так. Скільки залишилося?
Гей.
Чули це?
Це означає, що одну з пасток активували.
Я надто затримався.
Отже, хтось попався.
Боже, це було важко.
Я виклався на повну.
Сподіваюся, я отримаю шанс довести Беару, що можу продовжувати.
Когось упіймали.
Можливо, один із хлопців потрапив у пастку.
Двоє є, лишилися ще двоє.
Тепер треба рухатися швидко.
Я знаю, що там розташований один вихід із Ведмежої ями.
Ми спробуємо наблизитися,
а тоді подивимося, чи хтось туди прямує. Ходімо.
Це кошмар. Я виснажена.
Я така виснажена. Я почуваюся так, ніби зараз знепритомнію.
Це найгірше відчуття в житті, і я більше не маю сил.
Я не знаю, як це зроблю.
Моє серце б'ється так швидко.
Я розуміла, що Беар може підкрастися ззаду.
БЕАР
ВИХІД - УНА ЗА 173 М ВІД БЕАРА
У юності моїм найгіршим кошмаром був сон про те, що за мною женуться.
Отже, я проживала свій кошмар.
Я не можу залізти.
131 М
УНА БЕАР
Я бачила своїх дітей. Я чула, як вони кажуть: «Не здавайся».
О, це означає, що хтось утік.
Це найважче, що я колись робила.
Я ніби копала власну могилу.
О боже.
Боже мій.
Я вирішила врятуватися, і я вийшла.
Найкраще відчуття у світі. Буквально.
Тепер залишилася лише одна людина.
Я не знаю, котра зараз година. Це дуже дратує.
Це наче гігантська гра в кота й мишу.
І з мого досвіду, кіт завжди перемагає.
Гаразд, отже… дуже важко щось побачити.
Краще забратися повище й стежити за будь-яким рухом.
Скоро вже сплине час.
Де ти?
Я його знайшов.
Схоже, він утомився. Він не має плану, не знає, куди йде,
але знає, що я іду за ним.
Коли Беар розгулює на волі, він не жартує.
Сьогодні я не попадуся.
Я не можу прийти в табір і поводитися так, як поводжуся, якщо мене спіймають.
Він іде слідом. Я його відчуваю.
Він швидкий.
Це погано. Я наче кролик.
А ось і він. Ось Кола.
-О боже. -Я його візьму.
Я маю рухатися.
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева