Ved I hvad? Kola, Mel B, Steph, vi skal gøre os klar.
Åh gud!
På med badetrusserne. Vi har en date med skæbnen.
-Mel, vi kan godt det her. -Ja, vi kan alt.
Jeg synes ikke, drenge mod piger er fair,
men boypower og girlpower er ét fedt.
Ja ja.
Alle, der ikke er nervøse før en udfordring, er fjolser.
Det kunne godt lyde som en særdeles vanskelig
og særdeles farlig udfordring.
Alle er meget bevidste om, at vi er her for at udføre en opgave,
og den opgave er at bevise vores værd over for Bear,
men også over for os selv.
Okay, lad os gøre det.
Du ligner en SAS-specialist.
Ja.
Vi tror på jer.
Jeg tror også på mig selv.
-Ikke på Laurence? -Jo, også Laurence.
Jeg finder ud af, hvad vi gør.
-Ja. -Og så gør vi det.
God plan, Steph!
Det er min strategi. Hvad synes du? Jeg har tænkt hele natten.
-Afsted. -Kom nu hjem i ét stykke.
Held og lykke!
Held og lykke, begge hold.
Denne vej.
-Nyd det! -Ikke den vej.
-Så den vej. -Der er pigge.
Gå rundt om… Åh gud.
Sådan går jeg til udfordringen, lige på.
Jeg tror, udfordringen bliver svær.
Jeg er lidt bekymret for Laurences attitude.
Laurence starter lakonisk ud, men…
Forklar "lakonisk".
Sådan: "Åh, skat, alt er fint med mig."
-Tilbagelænet. -"Det skal nok gå."
Tilbagelænet og lidt af en antihelt.
Han vil ikke dyrke den heroiske energi.
I stedet dyrker han den komiske fiasko-energi.
Men jeg tror, Laurence gemmer heltemodet, til når han er derinde.
Hvordan har du det med ikke at kunne deltage, B? Det er anderledes…
Forfærdeligt. På grund af mit knæ. Jeg er flov.
Det er forfærdeligt. Jeg elsker at konkurrere.
Jeg elsker at kæmpe mod Bear og slangen og krokodillen.
-Forstår I? -Ja.
Han skal bryde med Bear, når han kommer derind!
Alligatoren kommer, og den kommer til at løbe sin vej.
Den kommer ikke til at slå Boris.
Una og Danny er på vej i aflukket efter at have tabt udfordringen,
mens to hold nu skal kæmpe på åbent vand i den anden udfordring, redningsflåder.
Det er Mel og Steph mod Kola og Laurence.
Og Bear vil bogstaveligt talt sende dem på dybt vand.
Til dagens udfordring er de to hold sendt til Pandora Beach,
hvor deres udholdenhed, hurtighed og teamwork bliver sat på prøve
100 meter fra den trygge kyst i hajbefængt farvand.
Her kommer de.
Skal man overleve til søs, er første prioritet altid at nå i land.
At overleve til søs er nok det allerhårdeste.
Så sådan begynder udfordringen. Jeg smider jer i vandet fra båden her.
Til denne udfordring
har Bear placeret forsyningsposer på og omkring to redningsflåder.
Hvert hold skal samle deres forsyningsposer, løsne flådeankeret
og trække deres flåder med poserne på tilbage til kysten hurtigst muligt.
De skal placere forsyningsposerne i det anviste område
og tænde deres signalblus.
Meget overlevelse,
og meget af det, man skal bruge i aflukket, handler om sund fornuft.
Det er det, jeg kigger efter.
Kan I bruge jeres sunde fornuft, når I er under pres?
For i naturen har små beslutninger store konsekvenser.
Og det er, hvad udfordringen handler om.
At træffe gode beslutninger, der kan ændre jeres overlevelseschancer.
Du får flåden i land, begynder at trække i den.
Er det svært, så sig til, så samler vi de andre ting og hjælpes ad.
Ja.
Steph var som militæret. "Sådan her gør vi, sådan gør du."
Jeg er god til at parere ordrer, men det er meget skræmmende for mig.
Men jeg vil gøre alt for at undgå aflukket.
-Mit hjerte hamrer derudad. -Ja. Vi kan godt.
De to piger fra Nordengland kommer godt ud af det.
-Ja. -De er virkelig tætte.
De forstår hinanden.
Mel vil ikke tilbage i aflukket.
-Nej. -Nej.
Og når håret er sat op sådan, er det alvor.
Ja.
Hvorimod Kola og Laurence er vidt forskellige.
-Forskellige baggrunde. -Ja.
Forskellige generationer.
I et kritisk øjeblik er det vigtigt, at man holder fast i sin partner.
-Ja. -Ja.
Jeg svømmer direkte hen til tømmerflåden og frigør ankeret.
Du kommer med poserne til mig, men svømmer så direkte i land.
Kola og jeg er ret tætte. Vi har været på hold før.
Jeg håber, hans fysik kan hjælpe. Vi er selvsikre nok til at vinde.
Så får vi dem begge to ind på stranden.
Jeg og Laurence skal nok gøre det godt. Som et hold.
Jeg vil ikke ind i aflukket. Han har været der og er bange for det,
så vi gør alt, vi kan, for at undgå det.
Nu skal I i stilling. Hold fast i metalstangen.
Vent.
Okay, nu.
Nu.
Steph, Mel, Kola, Laurence er i vandet.
Åh gud!
Jeg siger konstant til mig selv:
"Nå hen til flåden hurtigst muligt."
Derfra kan jeg lade min jungletræning tager over.
Jeg tror ikke, de vidste, hvad de sagde ja til.
Det var hårdt.
Mig og Steph var sådan…
Og det blev bare ved.
Det orange hold kommer godt fra start.
Mel er kommet op i sin flåde.
Det ser ud til, at Steph henter poserne.
Hvor er ankeret?
Sort hold, Laurence er på vej mod flåden.
Nu skal de hente forsyningsposerne.
De er 100 meter ude. Alle poserne skal hægtes af.
Min taktik er ingen panik, men at være metodisk.
Der er ikke tid til hvile. Det er nu, det gælder.
Jeg bemærkede, at Mel allerede var på flåden,
og jeg kunne se Laurence kæmpe bagude, og jeg tænkte:
"Åh gud." Jeg vidste, vi havde begået en stor fejl.
Jeg kastede mig mod flåden for at komme op.
Det var ikke så nemt.
Pludselig befinder jeg mig i en intens tilstand af kamp eller flugt.
Kan ikke få vejret!
Laurence er vist presset.
Hjælp!
Laurence har vist brug for hjælp.
Jeg kan ikke få vejret!
Hold fast.
Kan ikke få vejret!
Åh gud, Laurence.
Jeg får båden ind, okay?
Vi er i knibe.
Jeg kan ikke få vejret.
Jeg troede ikke, det var så svært at komme op i flåden.
Jeg burde have været på flåden, fordi jeg er i bedst fysisk form.
Jeg har dig.
-Jeg kan ikke få vejret! -Du skal op på brættet.
Okay, Laurence.
Nu får vi dig i land.
Du klarer den.
Undskyld, Kola.
Sikkerhedsholdet har hentet Laurence.
Jeg tror, det betyder, at han er ude.
Det spænder virkelig for mit bryst.
Kan du selv gå ind?
-Hej. -Jeg kan ikke få vejret. Undskyld.
Gå tilbage i vandet.
Okay, dybe indåndinger.
Jeg kan ikke få nok ilt.
Det er okay.
-Prøv at læne dig op ad… -Kan vi tage den her af?
Det er okay.
Jeg kunne ikke få vejret. Jeg troede, jeg fik et hjerteanfald.
Åh gud.
Det er okay.
Tag nogle gode, dybe indåndinger.
Kola, du mangler en mand.
Den slags sker nogle gange, okay?
Jeg håber, Laurence er okay, men det værst tænkelige skete.
Jeg blev til et enmandshold.
Fokuser på opgaven.
Og ude på havet er det en umulig opgave.
Så jeg var meget frustreret.
Steph har en håndfuld forsyningsposer, som hun slæber derhen.
Min puls var flere gange… Jeg kunne virkelig mærke mit hjerte.
Men efter at være blevet fanget af Bear to gange
har jeg fået mere viden, og viden er magt.
Mel hiver flåden ind.
Kom så, piger!
-Kola, er du okay? -Ja.
Pigerne har uden tvivl en fordel i forhold til Kola.
Han får stadig fat i poserne.
Jeg var så træt, men jeg ville nå i mål.
Jeg ville bare gennemføre udfordringen efter bedste evne.
Jeg og Steph havde så travlt med udfordringen,
at vi ikke kiggede på det andet hold.
Så det var ret chokerende at finde ud af, at Laurence var udsat for det, han var,
og at Kola måtte gennemføre udfordringen alene.
-Er Laurence okay? -Hvor?
Han har iltmaske på.
At gennemføre udfordringen var dramatisk nok i sig selv,
men at se Laurence med iltmaske på var skræmmende. Det er det virkelige liv.
Hiv! Løb!
Hiv!
Jeg er totalt udmattet.
Få den i land, så den ikke flyder ud igen. Okay.
Få så alle tingene af.
Jeg føler, jeg brugte den sidste smule energi, jeg havde tilbage.
Jeg gav alt, jeg havde.
Godt gået, Steph.
Ingen plan overlever første møde med fjenden.
Kola ser ud til at svømme i land nu, hvilket vil kræve meget energi,
og når han kommer ind, skal han hive båden ind.
Jeg giver ikke op. Jeg opgiver aldrig mit hold.
Det er ikke mig.
Du klarer den.
Udfordringen skulle vindes.
Det er hårdt.
Det vand er ikke for sjov.
Kola prøver at nå i mål på egen hånd.
Kola, vi hjælper dig! Vi er her for at hjælpe.
Steph og jeg hjalp. Det er det rigtige at gøre.
Bliv ved med at hive.
Lad os få den ind.
Læger på Laurence, giv mig en tommel op.
Han er okay. Han får bare lidt luft. Han skal nok klare sig.
-Godt klaret, hold. -Kola, løft den op.
Lad ham tage den herfra.
Nødsituationen er ovre. Mel, lad ham være. Steph.
Klar? En, to, tre.
Godt gået, piger.
Blusset viser, at de har fået alle poserne ind.
Jeg var så glad for, at Laurence var okay.
Så glad for, at Kola var okay.
Men jeg er så glad for, at vi klarede det.
Kola, bliv ved til den bitre ende.
Godt gået, Kola.
Godt teamwork.
Godt gået. Tak for hjælpen. Der er vigtigere ting i livet.
Det var en frustrerende dag. Vi kunne have vundet.
Misforstå mig ikke. De var fantastiske.
De var hurtige, men der var mange ting, vi skulle igennem, som de ikke skulle.
Kom så, Kola! Tænd dit blus!
Sådan, Kola!
Laurence, du er tilbage. Er du okay?
Jeg har det fint.
Jeg er bekymret.
-Han har fået farve igen. -Det skal nok gå.
-Hvad skete der? -Jeg blev viklet ind under flåden.
-Skræmmende. -Men heldigvis… Tak.
-Jeg blev reddet. -Godt gået.
Hvis man skal reddes af nogen, er Bear Grylls den rette.
Jeg blev fanget under flåden,
og jeg blev en meget panisk gammel mand.
Jeg var bare tåbelig. Jeg gik lidt for hårdt til den.
Sådan er det. Man lærer hele livet.
Godt klaret. I knoklede, samarbejdede, blev færdige, og så hjalp I.
Laurence, du skal have et drop med saltvandsopløsning.
Du skal blive i skyggen, køle ned, hydreres,
for ved daggry skal i ind i aflukket.
Ja!
Hvilken lettelse.
Godt gået, piger. Meget velfortjent.
Jeg følte mig lidt snydt. Udfordringen var ikke fair.
Jeg følte, vi spillede på en hårdere sværhedsgrad,
og de spillede på den lette.
Men det gik, som det gik, og det er det, vi står med.
Jeg tænkte bare: "Kom i mål."
"Hvis du bare når i mål, kan du bevare en smule stolthed."
Jeg kæmpede for stoltheden, for jeg vidste, vi havde tabt.
Tag tilbage til lejren, så ses vi i morgen.
-God bedring. -Tak.
Pas på dig selv.
Jeg er da skuffet. Ikke over Laurence. Han gjorde sit bedste.
Men som hold var vi ikke gode nok, og det har kostet os dyrt.
Og nu skal vi en tur i aflukket.
Det ville være farligt at være derude nu.
Ja. Det er en stor dønning.
Havet ser ret voldsomt ud i dag.
-De er her! -De er her!
Vi er tilbage!
-Velkommen tilbage. -Tak.
Før vi fortæller om udfordringen… Det var en dramatisk morgen.
Vi skulle hoppe ud af en speedbåd i høj fart.
-Det gik stærkt. -Ned i vandet.
-Baglæns. -Nej!
-Den del var fed. -Svømme ud til tømmerflåder.
Jeg forvekslede svømning med drukning.
-Det har jeg også prøvet. -Det er løgn.
Jeg blev udmattet, gik i panik og blev viklet ind i flåden.
Jeg kunne ikke kontrollere mine følelser, så min vejrtrækning blev værre og værre.
Laurence kom i vanskeligheder.
-Ja. -Så Kola var alene.
Om at gøre det hele?
Så han endte med at klare hele udfordringen,
tomands-holdudfordringen, på egen hånd.
Godt klaret, Kola.
Fordi skvattet her lå på stranden og prøvede at få vejret.
Lad os sætte lidt kontekst på.
Vi havde en god plan.
Vi kom i land, og vi var færdige.
Og så så vi…
Og så så vi ham på jorden med iltmaske,
og ham stadig ude i vandet, så vi hjalp ham.
Da vi kom tilbage,
var Kola lidt reserveret. Jeg tror, han følte sig…
snydt er et forkert ord,
men jeg tror ikke, han følte, konkurrencen var i vores favør.
Anerkend lige Kola for at klare det hele alene.
-Vi hjalp ham. -Vi hjalp.
-Vi hjalp ham. -Kun på stranden. Ro på.
Lige nu er jeg edderspændt rasende. Intet lykkedes for mig.
Jeg følte, de var super defensive.
Der skete en lang række ting,
før de hjalp mig med at få den sidste del af rebet ind. Tag jer sammen.
Og pludselig betyder det, at de hjalp os.
"Ja, Kola er et medlidenhedsprojekt."
"Han er så ringe, at han har brug for hjælp,
efter at I lige har fuldført opgaven."
Det bryder jeg mig ikke om.
-Vil I høre, hvem der skal i aflukket? -Ja.
Os. Underligt nok!
Men jeg må sige, at selvom…
Det er bare mit synspunkt, og jeg er for ærlig.
Selv hvis du fra starten var kommet dig og var kommet op på tømmerflåden,
synes jeg, vores taktik var så god og militær.
Det viser, at Bear ikke tager folk til fange.
Du skal i aflukket, uanset om du sidder med en ilttank.
Du knoklede for at redde din makker og dig selv.
-Du er træt. -Han gjorde det selv.
Du har eftermiddagen til at komme dig. Du skal være i topform i morgen.
Godt gået, alle fire.
Tillykke til jer alle. Uheldigt, gutter.
Stemningen var anspændt, da vi kom tilbage til hytten.
Det føltes ikke som et festligt øjeblik
for nogen.
For vi skulle ikke i aflukket, og det var vi lykkelige over.
Vi havde arbejdet hårdt for at nå dertil,
men Kola var forståeligt nok ked af det, fordi det føltes uretfærdigt.
Mester, tag det roligt.
-Det er langt ude. -Ro på.
Det er til grin. De lod mig gøre alt selv. De siger: "Vi hjalp dig."
-Klart. -I hjalp mig med at få båden ind.
-Frustrerende. -Ja. De var der ikke.
-Du må godt være frustreret. -De var der ikke, da jeg var i havet.
Og jeg bad dem ikke engang om hjælp.
Jeg føler, at orange holds kommentarer
på en måde undervurderer, hvor hårdt Kola måtte knokle alene.
Det, at Mel sagde: "Vi hjalp dit hold, og vi hjalp dig."
Jeg tror ikke, det hjalp Kola.
Jeg føler, han tog det ilde op, da I sagde, at I hjalp.
-Det gjorde vi. -Og det er fint.
Hvad hvis jeg siger noget forkert igen?
Så har du i det mindste prøvet.
-Jeg er kommet for at stirre på dig. -Stirre?
Og sige…
Du havde ikke brug for os. Vi hjalp dig ikke så meget. Kun til sidst.
-Ja, I hjalp mig til sidst. -Ja.
-Det gjorde I. -Nå?
-Det er fint. -Hvorfor smiler du så ikke?
Det kan mærkes, når du trækker dig ind i dig selv.
Rummet gør sådan…
-Ja. -Ikke?
Du har ret.
-Sæt ord på… -I gjorde det godt.
Glem det. Gå ind og sig, hvad du mener.
-Ellers tak. -Vi vil ikke se dig sådan her.
Det er ikke rart.
Jeg elsker at tage pis på dig og grine.
Jeg vil hellere slappe af i dag. Jeg orker det ikke.
Så kan jeg ikke drille dig. Sig til, når jeg må det igen.
-Ja. -Vil du ikke nok?
Jeg og Mel har et mærkeligt forhold,
hvor jeg tror, vi holder meget af hinanden,
men vi går også hinanden på nerverne.
Hun minder så meget om mine storesøstre, at jeg behandler hende som sådan.
Og hun vidste lige, hvordan hun skulle irritere mig.
Men hun kom tilbage og undskyldte på sin egen måde.
Hej med dig.
Din Bear-kone.
Du er en rigtig spøgefugl.
Foran dem laver du altid jokes, men det skræmte dig, gjorde det ikke?
Det var virkelig skræmmende. Det var det.
Jeg troede, jeg fik et hjerteanfald.
Intet virkede i det her område.
-Sådan føltes det. -Åh gud. Det er så skræmmende.
Det er derfor, jeg stadig er lidt rystet og grådlabil.
-Åh mand. -Alle var…
Kom her.
Vi tager bare pis på hinanden. Ingen store følelser!
Det ved jeg.
Da Bear, holdt om mig…
Jeg knækker muligvis.
Der begyndte jeg at blive rolig.
Jeg føler, det kunne være gået rigtig galt.
Ja.
Jeg føler, det kunne være endt forfærdeligt.
Jeg føler, jeg har gjort mig en vigtig livserfaring.
Liv-/dødserfaring.
Det føltes som at få en advarsel af min tydeligvis ret så gamle krop.
Det føler jeg, jeg har forsømt en smule.
Og jeg fejlede.
En af mine atletvenner har en visualiserings-coach,
som får ham til at visualisere alle bevægelserne og at vinde.
Det har jeg aldrig haft. Jeg blev opdaget, da jeg var 15 år gammel.
Jeg når til Wimbledon, vinder turneringen.
-Ja. -Det var en særlig dag.
-Men jeg var i min egen lille verden. -Hvordan har du det under den sejrsstime?
Den første, den yngste. Hvad tænkte du?
Den største udfordring er stadig efterspillet
-Tænk Taylor Swift. -Ja.
I dag.
Dengang i Tyskland var jeg i nyhederne hver eneste dag.
Hvad spiste jeg, hvor var jeg, hvem fik jeg frokost med.
Selv mine forældre blev skræmte.
Ja.
Dengang var jeg meget stærk.
-Jeg var højere. -Højere? Du er ikke krympet.
Jo. Jeg var omkring 193 cm.
Jeg er 185 cm nu.
Mine hofte-, knæ- og ankeloperationer har gjort mig mindre.
-Okay. -Jeg mistede 8 cm.
Og jeg betalte en høj pris.
Men du har skabt et eftermæle, der ikke kan ignoreres,
hvilket er fantastisk.
Jeg sad og stirrede ud over havet: "Hvad er vigtigt i dit liv?"
Det er så overvældende her,
fordi man ikke kan lave andet end at tænke.
-Ja. -Forstår du?
Og lytte til de andre. Der er så mange interessante perspektiver på livet.
Og det overvælder mig, for jeg har aldrig lyttet så meget før.
Samme her.
Jeg er ofte helt mundlam.
Jeg lytter bare. Jeg har ikke fundet min egen filosofi endnu.
-Heller ikke mig. -Jeg taler ofte meget.
Jeg lytter ikke nok. Det er en åbenbaring, jeg tager med mig hjem,
selv hvis det sker i morgen.
Men jeg vil ikke hjem endnu. Jeg er ikke klar.
Jeg har fundet ud af, hvorfor jeg er her. For at lære af de andre.
Andre er mere åbenhjertige, selvsikre, men jeg har lyttet rigtig meget.
Det er noget, jeg har manglet, ikke rigtigt at kunne bearbejde ting.
Jeg har båret rundt på megen smerte og traumer,
men ofte når jeg ikke lytter til folk, begår jeg måske fejl.
Tanken om at skulle en tur i aflukket i morgen
og ikke at kunne fortsætte denne rejse skræmmer mig lidt.
Jeg kan ikke læse noder, men jeg kan skrive raptekster.
Også mig, som den i "Wannabe", på toilettet.
-Skrev I sangene? -Jeg skrev den på toilettet.
-Gjorde du? -Ja, 100 procent.
-Vi vandt jo Ivor Novello-priserne. -Stop.
-Det gjorde vi. -Stop.
-Undervurder ikke en Spice Girl. -Jeg undervurderer.
-Tror du ikke, vi fik Ivor Novello-priser… -Det var for sjov.
-Skrev I alle jeres egne sange? -Vi skrev dem sammen.
-Alle sangene? -"Mama" skrev vi hver for sig.
Min del var en undskyldning til min mor.
Hvad betyder "zig-a-zig-ah"?
Det finder du aldrig ud af.
-Jeg ved, hvad det betyder. -Du tror, du ved det.
-Det betyder noget forskelligt for alle. -Præcis!
Jeg elsker at snakke om Spice Girls.
Jeg vil ikke prale med Spice Girls.
Jeg vil tale om det på en god måde.
Ikke sådan: "Så gjorde jeg det, det og…"
Sådan er jeg ikke, men det er mit liv, og jeg er stolt af at være Spice Girl.
Ja, naturligvis.
Vi er kun fem Spice Girls i hele verden, og jeg er en af dem.
-Se, hvad du stod overfor i dag. -Jeg er skuffet over mig selv.
Du stod over for noget ukendt, og du overvandt det.
-Du kan klare alt. -Tak. Lige over.
-Tak for det. -Uden tvivl.
Og held og lykke i morgen.
Vi må kæmpe vores egne kampe.
Vi skal bare holde en time.
Holder vi alle en time uden at blive fanget,
ville det være episk.
-Hvordan gik det? -Godt, synes jeg.
-Godt. -Godt!
-Du er bedre gående. -Det ser bedre ud.
Det kan stadig mærkes, men det er ikke smerte som sådan.
-Det stopper mig ikke. -Godt.
Jeg var hos lægen for at få lavet en MR-scanning.
Jeg har ikke set resultatet endnu, så…
-Men du ser meget mere afslappet ud. -Du ser lettere ud.
Ja.
-Du skjulte en hel del smerte. -Ja.
En skål for kong Boris!
Kongen er tilbage!
Det er måske vores sidste aften.
Det er sandt.
-Lev i nuet, mand. -Ja, lev i nuet.
Det er alt, man kan gøre. Du kan ikke leve i morgen eller genopleve fortiden.
Man kan kun være i nuet.
-Vi går derind forberedt. -Ja.
Så går det, som det går. Dine børn bliver stolte af dig.
Ja. Junglemor! Jungle-mutti.
Der var fyldt med insekter.
-Jeg børstede dem væk. -Tak.
Ikke alle… Forhåbentlig dem alle sammen.
Det er, hvad det er.
Jeg har aldrig været i en situation så fysisk hård som den i dag. Nogensinde.
Sjovt nok føler jeg mig velforberedt til denne tur i aflukket.
Laurence, jeg dækker dine fødder til.
Ja, det er en ubehagelig oplevelse. Meget skræmmende.
Men jeg ved, at aflukket
ikke er så skræmmende som det, der skete i dag.
-Gør dit bedste. -Det skal jeg nok.
Og lad være med at tisse.
Jeg tisser ikke. Eller skider!
Har du sovet godt?
Jeg vågnede klokken to og sov ikke mere.
Det var så varmt. Jeg var helt klistret.
-Det var ikke nerver op til kampen? -Nej.
-Det får jeg nogle gange. -Ja.
Jeg er bange for at ligne en, der burde være til karneval i Rio.
Din er den mest elegante.
Hejsa!
-Jeg er her. -Stop!
Hvem af os vælger I?
Laurence er vant til det. Han har været derinde før.
Una er den, jeg helst vil have, kommer tilbage.
Jeg elsker Danny og Kola, men ryger de, er jeg glad.
Gjorde du?
Jeg elsker alle, men det er en konkurrence.
Jeg var helt forbløffet, da han sagde det.
Det er lidt tidligt at sige det, og han er sød.
Men jeg har fundet ud af, at Big Zuu er et konkurrencemenneske.
Danny, han sagde, han ville blive glad, hvis du og Kola røg hjem,
fordi I er hans konkurrenter.
Han synes, kvinder er svagere.
Det sagde jeg altså ikke! Hvornår har jeg sagt det?
-Det var underforstået i det. -Hvad med Laurence?
-Jeg laver sjov! -Hvad med Laurence?
-Eller faktisk ikke. -Du er sjov.
-Jeg er ærlig. -Ditto. Derfor sagde jeg det.
Det gjorde ham især ikke noget, hvis det var dig, Danny.
-Ja. -Jeg laver sjov!
Mel kan stikke til folk og derefter sige: "Det var bare for sjov."
Men man kan ikke tage det tilbage. Så snart man siger det,
må man tænke på, hvordan det påvirker folk omkring en.
Alle har en holdning. Det er en god ting.
Men Mel skulle ikke have sagt det til drengene,
før de skulle ud på en udfordring.
-Vel? -Det sagde jeg også.
Jeg er ikke tilhænger af den slags taktik.
Det ville gøre mig så rasende.
Jeg sad og tænkte: "Av, det er lidt…"
Og så: "Jeg laver sjov." Nej, du gør ej.
Berømthederne har haft et par vilde dage.
De har været højt oppe over Razor Ravine, er blevet smidt i havet,
og Laurence fik ilt af en bikiniklædt læge. Heldige asen!
Oven i alt det skal fire af dem nu ind i aflukket.
Hej! Kom frisk.
Kom så, venner.
-Hej, Holly. -Er du okay?
-Ja. -Vi sveder bare!
Det er så varmt.
I ser meget afslappede ud.
-I ser derimod ganske skræmmende ud. -Ja.
-Og skræmte. -Uden tvivl.
Kola, Laurence, Una og Danny, I skal en tur ind i aflukket.
Jeres mål er enten at undgå Bear eller slippe ud af aflukket.
I skal være derinde i en time.
Der er tre udgangssteder.
Hver udgang kan kun bruges af én.
Husk, I skal ikke kun passe på Bear.
Hold udkig efter fælderne.
De berømtheder, der fanges af Bear eller i en fælde, risikerer at ryge hjem.
En af jer ryger hjem i dag.
Held og lykke. Nu skal I ind i aflukket.
-Kom så! -Held og lykke. I har styr på det.
Held og lykke!
Pas nu på! Især dig, Laurence.
Det gik skidt i går, men det er ikke mig. Jeg er ingen taber.
Så, Bear, hvis du vil finde mig, må du gøre dig umage,
for jeg er ude derfra, før du ved af det.
Jeg vil ikke hjem.
Jeg vil presse mig selv og udfordre mig selv,
så jeg kæmper for mit liv.
Jeg er opsat på at komme derind og at komme ud.
Som atlet kan man ikke have forbehold. Så snart det er tid, er jeg klar.
Jeg så døden i øjnene, men jeg er ikke opgivende.
Det er altid den gamle løve, man skal passe på,
og de små løveunger skal tage sig i agt for den gamle løve.
Okay.
Vi er her.
Og er det stier?
Måske.
Hvorfor fortæller jeg jer det? Se jer lige.
I har en enorm fysisk fordel over oldingen med potteplanten på.
Men du har din sunde fornuft.
For at bruge en af udgangene,
skal de jagede finde et særligt værktøj.
Detaljer om, hvad og hvor det er, er ved udgangsstederne.
Ved nogen, hvor de går hen?
Jeg synes ikke, vi skal dele den information. Hvorfor?
Men denne gang
har Bear sat fælder ved nogle af værktøjerne.
Udløser de én, er de på den.
Kom så. Vi har travlt.
Anden tur i aflukket, og jeg føler faktisk, jeg har en fordel.
De tre andre er fulde af ungdom og kraft og liv og energi,
men de er meget nervøse.
Lad os fortælle dem, at jagten begynder.
Så er vi i gang, okay.
Åh gud. Jeg tror, jeg skal op ad bagsiden.
Jeg har mareridt om at blive jagtet.
Så min mission er at komme ud derfra i en helvedes fart.
Min plan er at grave mig under indhegningen.
UDGANG: 543 METER
Laurence har gjort det før, og måske slår jeg ham.
Hvor er jeg? Hvor skal du hen?
Jeg graver under indhegningen.
Lige nu er jeg en smule nervøs, og jeg vil ikke fanges.
AFSTAND TIL UDGANG: 631 METER
Jeg har forladt stien og er faret vild. Det havde jeg regnet med.
Det i går var ikke planlagt.
Jeg må lægge det bag mig og fokusere på situationen her.
Bear er allerede på rov.
Jeg kender jo en af udgangene ganske godt, den ved indhegningen,
men jeg ved, hvor stejl bakken op til den er.
Jeg går efter firehjulstrækker-udgangen.
AFSTAND TIL UDGANG: 352 METER
Min fordel er, at jeg kan finde derhen uden at skulle løbe for hurtigt.
Vi går ned her.
Jeg har kurs mod midten af aflukket.
Det er mest sandsynligt at se nogen passere forbi der.
Jeg finder en flaskehals,
sandsynligvis nede for enden ved floden, og så venter jeg.
Okay. Stien deler sig.
Ja. Tag den til højre.
Det bliver meget hårdere end at spille 80 minutters rugby.
Min plan er at nå udgangen, så hurtigt jeg kan.
Jeg tager stigeruten. Når jeg ikke frem, kan jeg omstille mig under flugten.
Jeg elsker Costa Rica, junglen og at lære af Bear.
Den oplevelse skal ikke stoppe. Jeg er med til det sidste.
En af snubletrådene er gået af.
De har fart på.
Danny. Okay, der var endnu en.
Det er sløset, men det lyder, som om de er tæt på.
Afsted.
AFSTAND FRA BEAR: 53 METER
Vent. Ned. Hvem er det?
Kola.
Jeg løb næsten direkte ind i Kola.
Okay.
Jeg prøver at afskære ham herfra.
Afsted.
Hvem er det?
Han har et stålsat blik.
Han vil ikke fanges.
Han bliver et frygtindgydende bytte,
men jeg elsker udfordringer.
Vi fanger ham.
Hvor gode odds har de?
Laurence kunne godt være presset.
Han har måske ikke så meget at give af efter i går.
Han er den eneste, der har været der før.
-Han har en stor fordel. -Ja.
Una har været meget bekymret. Hun er måske ikke helt opmærksom.
Jeg tror, Una vil bevise for sig selv, at hun kan det her, og hvor stærk hun er.
Hun er meget stålsat.
Kola presser sig selv utroligt hårdt.
Danny har været anfører på flere rugbyhold.
Ja.
Jeg ved ikke, om Danny er så psykisk stærk, som I tror.
Det er længe siden, han har spillet,
og han har opnået en meget rolig sindstilstand,
hvor han er ét med naturen.
Det er ikke altid godt, når man skal være på.
Jeg er ved fælleden. Det må være her et sted.
Jeg gik efter hegnet, fór vild og anede ikke, hvor jeg var.
Få nu fart på.
Jeg så en økse.
Det må være den.
Jeg ved ikke, om jeg skal bruge den, men jeg tager den med.
AFSTAND TIL UDGANG: 294 METER
Una skal nå indhegningen
for at få at vide, hvilket værktøj hun skal bruge.
Ja, nu har jeg dig.
Det er det her, jeg gik efter. Stigerne.
Jeg elsker det.
Vi har kortet her.
Jeg skal finde trinnene til stigen.
AFSTAND TIL TRIN: 149 METER
For at bruge stigeudgangen skal Danny finde en pakke manglende trin
ved Cayman Pool.
Sådan. Godt arbejde.
Der er firehjulstrækkeren. Okay.
Okay.
Jeg skal sætte hjulet på igen. Men for at gøre det,
må jeg finde fire møtrikker.
Møtrikkerne er langt væk.
AFSTAND TIL MØTRIKKER: 637 METER
Laurence skal sætte hjulet på bilen med hjulmøtrikker,
men de befinder sig over en halv kilometer væk.
Jeg holder lav profil,
for vi er på vej op i højderne,
og man skal ikke se min silhuet mod himlen.
Hvis det var et aflukke for seniorer, kunne de bare komme an.
Men nej.
Det er mig mod tre af de stærkeste konkurrenter,
vi har.
Åh nej. Der er en anden.
Der er Una.
Hvordan går det?
Jeg er ikke sikker.
-Jeg kan ikke finde det, jeg leder efter. -Hvad er det?
-Hegnet? -Ja.
Der. Toppen af bakken.
-Derovre? -Ja.
Det lugter af tis.
-Tak. -Klart.
Forsigtig.
Tak.
Der er hegnet! Der er det.
Og så den her.
Til at grave mig ud.
Jeg er ved min udgang.
Jeg skal grave for at komme ud,
men fik vist en afledning. Det er ikke en skovl.
AFSTAND TIL SKOVL: 798 METER
Den hurtigste vej under hegnet er med skovlen,
men det er i den anden ende af aflukket, og Una ville skulle forlade udgangen.
Laurence viste mig i retning af udgangen.
Jeg beskytter den.
Vil Laurence ud her, kommer han ikke forbi.
Jeg ligger på lur.
Jeg fortsætter.
Jeg begynder at grave med øksen og mine hænder.
Jeg giver ikke op, nu hvor jeg er nået hertil.
Jeg vil ikke fanges af Bear.
Jeg vil ikke hjem. Jeg graver af alle kræfter.
-Ud af de fire derinde… -Ja?
…hvem er så din største konkurrent?
-Jeg tror, Una er… -Okay.
…en barsk Lara Croft derinde.
-Jeg frygter ikke Danny. -Heller ikke mig.
-Og Kola? -Jeg kender ham ikke godt nok endnu.
Han holder kortene tæt ind til kroppen.
Kola spiller spillet.
-Ja. -Han laver sjov.
-Nej. Han vil vinde. -Ja.
Både Kola og Danny har en imponerende fysik.
De to er vores største konkurrenter, fordi de begge er så stærke.
Jeg finder et godt sted at vente.
Jeg har fulgt Kola tværs over aflukket, men nu har jeg mistet ham.
Det gode ved at komme op i træerne er, at man får bedre udsyn igen.
Nu kan jeg se dem på 100 meters afstand.
Der er Kola.
Han har kurs mod en af mine fælder, så jeg venter her og ser, hvad der sker.
Hvad er det?
Der er et reb og et net.
Der er mange reb her.
Det er ikke et spor. Er det en fælde?
Det må det være. Så er jeg der. Jeg skal den vej.
Intet rødt flag. Jeg rører den ikke.
Godt gået, Kola.
Han så tråden. Han kiggede op.
De fleste kigger aldrig op i junglen. De kigger ned af frygt for slanger.
Men alle er ikke så bevidste, at de kigger op.
Ro på.
Kola er opmærksom.
Det er næsten umuligt for mig at komme tæt på,
så jeg venter herude og sparer på kræfterne.
Det ville være et godt sted
at sætte en rebbro op,
og hvis nogen kommer tæt på, kan jeg udføre et overraskelsesangreb.
Mine ben ryster.
Jeg er udmattet.
Jeg skal spare kræfter.
AFSTAND TIL TRIN: 149 METER
Det er anderledes end i rugby, for varmen er konstant,
vi er i et nyt terræn, lærer nye færdigheder.
Jeg havde svært ved at læse kortet.
Det er et intenst miljø.
Det her er langt hårdere, end det ser ud.
Det er langt værre end forventet.
Jeg er så træt, og så den hede.
Jeg er i panik.
Jeg går ikke herfra. Jeg beskytter min udgang.
Ser jeg Bear, løber jeg om bag den sten.
Jeg kan ikke kigge bagud.
Hvad skal jeg gøre?
Jeg kan næsten ikke få vejret, fordi det er så udmattende.
Jeg tror ikke, jeg kan mere. Jeg er så træt.
Jeg leder efter en kasse med hjulmøtrikker.
Jeg ville hellere have en skål med nødder og en gin og tonic.
Jeg kan høre nogen komme ned ad vejen.
Laurence.
På vej ned ad hovedsporet.
Her kommer han.
Når man er træt, vælger man den nemmeste vej.
Jeg kan næsten garantere, at han bliver på stien.
Og det er der, jeg fanger ham.
Jeg er virkelig bekymret.
Bear må være her omkring.
Jeg kan mærke ham.
Laurence burde være lige bag mig nu.
Han har ikke set mig. Godt.
En kikkert.
Det er ikke engang min.
Jeg kiggede op, og der var han, og jeg stod bare der.
Laurence, rør dig ikke!
Okay. Det var én.
Altid den første.
FANGET
Jeg anede ikke, han ville være deroppe.
Han frøs, og når adrenalinen får folk til at fryse, når de er bange…
Han burde være flygtet eller kæmpet. Væk.
Han kunne godt være sluppet væk.
Men fryser man, er man død.
Fanget to gange. Jeg ved ikke, om jeg skal være stolt eller skamfuld.
Nu er det op til Bear, hvad der skal ske med mig.
En af dem er fanget.
Nogen er blevet fanget.
-En er fanget. -Åh gud.
Jeg lytter lige lidt.
Okay.
Jeg kan høre lyde derovrefra.
AFSTAND TIL TRIN: 16 METER TIL BEAR: 25 METER
Jeg afsøger den nordlige halvdel af aflukket.
Så sker det.
Jeg fandt den.
For at flygte via stigeudgangen skal Danny finde de manglende trin.
TRE STIGETRIN
TREDIVE SEKUNDER
Men Bear har sat dem i en tidsindstillet fælde.
Skal jeg løsne den?
Tiden går.
Hvor lang tid er der tilbage?
Hej.
Hørte I det?
Det betyder, en af fælderne er udløst.
Jeg var for længe om det.
Der er en, der er blevet fanget.
FANGET
Det var intenst.
Jeg gav alt, jeg havde.
Jeg håber, jeg må bevise over for Bear, at jeg kan blive.
En ny fange.
Måske går en af gutterne i en fælde.
Det var to, der er to tilbage.
Jeg må skynde mig.
Jeg ved, der er en udgang fra aflukket heroppe.
Vi prøver at komme tæt på
for at se, om nogen er på vej mod den. Kom.
Det er et mareridt. Jeg er udmattet.
Jeg er så udmattet. Jeg føler, jeg er ved at besvime.
Det føles skrækkeligt, og jeg har ingen kræfter.
Jeg er helt på glatis.
Mit hjerte hamrer afsted.
Jeg vidste, Bear kunne snige sig ind på mig.
AFSTAND TIL BEAR: 173 METER
Da jeg var lille, havde jeg mareridt om at blive jagtet.
Så jeg udlevede mit mareridt.
Der er ikke plads.
131 METER
Jeg kunne se mine børn og høre deres stemmer: "Giv ikke op."
Det betyder, nogen er sluppet ud.
Det er det hårdeste, jeg har prøvet. Jeg gravede min egen grav.
Åh gud.
Jeg ville flygte, og jeg slap ud.
Den bedste følelse i hele verden.
Der er kun én tilbage.
Jeg har ikke styr på tiden. Det går mig på.
Det er som en enorm legen katten efter musen.
Og det er min erfaring, at katten altid vinder.
Det er så svært at se noget.
Oppe i højderne kan jeg måske se nogle bevægelser.
Tiden er snart gået.
Hvor er du?
Jeg ser ham.
Han ser træt ud.
Han har ingen plan. Intet mål. Men han ved, jeg er efter ham.
Når Bear bliver sluppet løs, er det alvor.
Jeg skal ikke fanges.
Jeg kan ikke vende tilbage til lejren og være mig, hvis jeg er blevet fanget.
Jeg kan næsten lugte ham.
Han er hurtig.
Jeg føler mig som en kanin.
Og der er han. Der er Kola.
-Åh gud. -Jeg fanger ham.
Jeg må afsted.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil