Я повинна знайти вихід.
Це на 100% кожен за себе.
Це якийсь предмет?
Це може бути пасткою.
Що це в біса було? Це була міна-пастка, так?
Ось це я і маю на увазі. Я не потраплю в жодну сітку, бро.
Я намагалася перехитрити пастку. Я уже навчилася.
БЕАР ҐРІЛЛЗ: ПОЛЮВАННЯ НА ЗНАМЕНИТОСТЕЙ
Я щось знайшла.
Так!
Дорогою до виходу я знайшла інструмент,
знаючи, що спершу я маю піти до виходу, а тоді вже взяти інструменти.
Я не знала, допоможе мені це чи ні.
Я справді не знаю.
Я почуваюся такою незахищеною.
Минула вже майже половину часу, а всі четверо заручників ями досі на волі.
Лоренс повинен знайти лопату, щоб зробити підкоп під парканом.
Стеф шукає вихід із тунелю.
А Леомі й Мел надіються дістатися до місця сходження на скелю першими.
Тим часом Беар на свободі.
О боже, це вихід із тунелю.
Тут.
Я маю знайти пасатижі.
Щоб вийти через тунель, Стеф потрібно розрізати сітку
за допомогою кусачок.
Вони там, де ми були, у чагарнику.
Звісно, так і є.
Сховатися чи спробувати дістати цю річ?
Я не знаю.
Думаю, краще мені сховатися.
Перемагає черепаха, правда ж? Просто не поспішай, іди й сховайся.
СТЕФ
ЛОРЕНС ВІДСТАНЬ ДО ЛОПАТИ: 305 М
О, чудово. Іде дощ.
Великий, жирний, волохатий мокрий дощ.
Це нагадує мені В'є… Челтнем.
Дощ.
Він пожвавить це полювання.
Насправді від цього виграють вони.
Дощ поглинатиме всі звуки, які видаватимуть ці знаменитості.
Тож мені потрібен новий план.
Заберуся повище і, можливо, мені вдасться когось побачити.
Ой.
ВИХІД
БЕАР
ЛОРЕНС ВІДСТАНЬ ДО ЛОПАТИ: 9 М
О боже. Нарешті!
Це лопата.
Лопата прив'язана.
Так. Отже, у мене є лопата.
Тепер повертаємося до виходу.
Шлях, на якому я був,
це швидкий прохід, яким так і кортить скористатися,
особливо коли решта джунглів такі щільні.
Я майже гарантую, що один із них вийде на нього й захоче ним скористатися.
Мені надто спекотно. Я уже виснажений.
Я дуже здивований своєю слабкою фізичною підготовкою
і нездатністю бігти вгору й робити інші подібні речі.
Я думав, що я в міру спортивний старигань.
Гаразд.
Я сяду, вип'ю води й буду розважливим.
Я маю пильнувати за Беаром.
Тут мене мало що прикриває, але я можу залягти за цим пнем.
Припадаємо до землі.
Там хтось іде.
Дивіться, це Лоренс.
Чітко на цій стежці.
Я не можу дихати.
Він обрав шлях найменшого спротиву, що спокусливо, коли ти втомлений
і коли так важко продиратися крізь джунглі.
Але він може за це поплатитися.
Я не можу говорити.
Він пройшов мимо.
Тримайся.
Дивіться. Його видно. Гляньте туди. Бачите дерево?
Він із іншого боку дерева.
Складність переміщення в тому, що я на відкритому просторі.
Єдине прикриття — це дерево.
Також я тут на фоні неба, і якщо я встану, мій силует буде видно.
Це буде дуже чітка людська фігура.
Щойно він відволічеться і почне копати,
ми до нього підкрадемося.
Отже… Тут у паркані явно є пролом.
Я маю заповзти під паркан.
Тож я сподіваюся, що свобода по інший бік цього паркану.
Але я маю відчуття, що Беар десь там.
Гаразд, не рухаємося.
Принаймні він роззирається. Він добре володіє обстановкою.
Я наполовину викопав свій шлях на волю.
Надто спекотно.
О боже.
Знаєте, мені 60.
Мені просто було треба.
Я не міг зосередитися на копанні.
Неймовірно.
Це мій шанс.
Думаю, час рухатися.
Я звинувачую в усьому надмірне споживання води.
Так.
Я маю викопати глибоку яму.
Упіймав.
-Ти був дуже близько. -Дуже.
Що це? За 30 секунд до прориву?
Не кажи цього.
Я почав копати, а тоді зрозумів, що мені треба попісяти.
Я втратив пару хвилин, доки це відбувалося.
Якби я цього не зробив і обмочився,
що, я впевнений, робить Беар,
я, імовірно, встиг би зробити підкоп і втекти на волю до цього моменту.
Майже виліз.
-Стій тут. -Добре.
Мене впіймали вже вдруге,
і мені загрожує повернення додому.
Отже… це перша здобич.
Це явно було ближче, ніж я думав.
Перший готовий. Час повідомити іншим.
-Що це? -Що це?
-Схоже, когось… -Когось, схоже, упіймали.
-Прокляття. -Тепер усе по-справжньому.
Четверо вирушають у Ведмежу Яму, і один не повертається.
Насправді зараз трохи моторошно.
БЕАР - СТЕФ - ЛЕОМІ - МЕЛ БІ
Гаразд, зазвичай ми тримаємося подалі від таких стежок,
бо на них тебе легко викрити, але в мене мало часу.
Я маю поквапитися. Піймати хоча б іще одного.
Він шукатиме свою наступну жертву.
Думаю, ми наближаємося до єдиного місця, де вони зараз можуть бути.
Ти прислухаєшся до незвичних звуків.
Тріск гілочок, голоси, шепіт.
Я прочесав майже всю цю ущелину.
І якщо тільки вони не надто спритні, вони попереду.
Леомі й Мел намагаються знайти вихід через підйом на скелю.
але тільки на місці вони дізнаються, який інструмент допоможе їм врятуватися.
Давай.
Я не хочу бути спійманою!
Думка про те, що мене схоплять, лякає.
Підозрюю, якщо я не уцілію у Ведмежій ямі цього разу,
я вилечу.
Я буду першою, кого відправлять додому,
а цього ніхто не хоче. Я цього не хочу. Нізащо.
О боже.
Знайшла.
Вихід.
Я дісталася виходу.
І я намагалася перерізати ланцюг на дерев'яному човні,
щоб вилізти нагору й спорядитися.
О, чекай. Мені потрібен інструмент.
Пощастило.
Це було випадкове везіння,
що я мала із собою потрібний інструмент.
Я така налякана. Я зосереджена.
О, я щось бачу.
Думаю, це воно. Підйом на скелю.
Там уже хтось є.
Я бачу Мел у Каймановій заводі.
Отже, їй удалося.
Я побачила Леомі.
Я подумала, зараз я біля виходу, через який вона планувала вийти.
Але вона продумала це не надто розумно, правда ж? І я також.
Але одна з нас дісталася туди першою, і це була я!
Тепер цей? Так, цей.
Виходу через скелю вже немає, Мел врятувалася.
Байдуже, бро.
Я піду сюди.
Сподіваюся, я з цим зараз розберуся.
Мене дуже нудить.
Мене нудить і мені спекотно.
Це дуже важко.
Але я маю просто йти вперед.
О. Мій. Боже.
Я дійшла до виходу!
Хтось вибрався.
Гаразд, ходімо.
О боже.
Я буквально задихаюся, народ.
Гадаю, від розуміння того, що сталося, я просто не могла думати.
Я просто хотіла скинути одяг і поплавати з крокодилом.
Мені було байдуже.
Я думала: «Боже, я вибралася!»
Хто це?
Це Леомі.
Я дуже хочу, щоб вони взяли Леомі.
Давай, Беаре.
БЕАР - ЛЕОМІ - СТЕФ
Змія.
О боже. Там стільки змій, бро.
Я щойно почув щось або когось.
Дивіться, там Леомі.
Вона навіть не намагається сховатися.
А якщо ти розслабляєшся, чекай неприємностей.
Це чергова пастка?
Я помістив одну зі своїх сіток на березі цього сухого русла.
Є шанс, що ми її упіймаємо.
Чи можу я перехитрити пастку?
ЗДОБИЧ
Це до біса дратує. Ненавиджу. Чорт.
Я не купилася на цю пастку. Я намагалася її перехитрити,
тож я сподіваюсь, що він побачить у мені потенціал.
Ще одній прийшов кінець.
Він упіймав ще когось.
Тепер у мене мало часу.
Залишилася тільки одна людина.
СТЕФ ВІДСТАНЬ ДО БЕАРА: 49 М
Бігти, іти далі чи ховатися?
Я від нього не втечу.
Сподіваюся, він пройде мимо мене.
Послухайте це.
Тепер, коли дощ припинився, якщо ви на це встанете,
звук буде чутно далеко звідси.
Тож нам потрібно рухатися обережно.
Що це?
Це хтось.
О, чуєте це?
Я не маю уявлення про час.
Я щойно помітив рух на цьому маленькому скелястому виступі.
Я його бачу.
Я тебе бачу, Беаре. Що ти робиш?
Звідси я добре все бачу, а ще по цій місцевості легко бігти.
Думаю, я побіжу туди.
Він буде швидший за мене, так?
Якщо він піде,
я теж піду.
Ну, давай уже.
Так, у мене менше хвилини. Зараз або ніколи.
Молодець.
Я тебе спіймав у ці останні 10–15 секунд.
Я побачив щось чорне і подумав: «Я повинен іти».
-Не може бути! -Пишайся собою.
Треба було бігти.
ЗДОБИЧ
Отже, три знаменитості впольовані й піймані.
Перше Полювання на знаменитостей закінчилося.
-Отакої! -О ні!
-Третя. -Третя людина була спіймана.
-Почалося. -Боже мій.
-О боже. -О боже.
Хто це?
Гей!
-О божечку! -Господи.
-Отакої! -Господи! Вона втекла.
Я справді вибралася, але я виснажена.
Я більше не хочу цього робити. Я молюся, щоб мені не довелося.
-Це найстрашніше, що я колись робила. -Мел Бі!
Де інші?
Поки немає нікого, крім тебе.
І я зробила це до завершення 60 хвилин.
Так!
-Вивалюй усе. -Як це було?
Жахливо. Буквально жахливо.
Мені довелося плавати з крокодилом, діставати цю штуку, перерізати ланцюг,
а тоді прикріпити себе до мотузки і дертися на чортову…
-Ти брешеш. -Ти брешеш, Мел!
А ти могла б просто ховатися весь час?
-Мені було б страшно ховатися. -Так.
Це була жорстока Ведмежа яма,
і вона відповіла на давнє питання: «Чи какає ведмідь у лісі?»
Відповідь «ні», але ми з'ясували,
що Лоренс Ллевелін-Бовен пісяє на паркан.
Піймані знаменитості вирушають на Суд у Ведмежій ямі.
Одна з них відправиться додому.
Так, по-перше, моя вам повага.
Перші знаменитості, які потрапили у Ведмежу яму.
Це лячне місце. І це напружене місце.
Лоренсе, як усе пройшло?
Мені подобалося володіти обстановкою,
але мене на 100% підвів мій сечовий міхур, і я прошу вибачення.
Щодо володіння обстановкою. Я сказав би, ти її підсилив,
але ти маєш підсилити й інші речі.
Коли я тебе впіймав, ти був за 30 секунд від утечі.
-Пісяння коштувало тобі порятунку. -Це так.
-Це просто факт. -Так і є.
Стеф, ти була єдиною, хто, по суті, залягла.
Так.
У певному сенсі, це розумна тактика, і ти майже врятувалася.
-Так. -Але без ризику не перемогти.
-Зрозуміло. -Так.
-Це слушна думка. -Леомі, розкажи про свою тактику.
Моєю тактикою було знайти інструмент, а потім розібратися з виходом.
Перший інструмент був пасткою.
І я думала, що перехитрю другу пастку.
Я надіялася, що зможу взяти інструмент, не активувавши пастки,
але тепер я умію думати, як Беар.
Бачиш пастку — забудь про неї. Забудь і йди вперед.
Попастися один раз — уже доволі погано.
-Двічі — це велика помилка. -Так.
Одна велика помилка, і все скінчено.
Гаразд. Один із вас вирушить у довгу подорож додому.
Леомі, як на мене, ти єдина з усіх,
схоже, не мала реального плану.
Я упіймав тебе вчора.
І сьогодні теж.
Ти надто довго була в зеленому.
Гелікоптер уже в дорозі. Ти вибула.
-О, не може бути. -Дякую.
Уперше потрапити у Ведмежу яму — це був ще той досвід.
Це було нереально.
Звісно, я розчарована, що не пройшла далі.
Але гра є гра, і я бажаю всім удачі.
Привіт!
О боже.
-Що сталося? -Ви в грі.
-Ми в грі. -Я у грі.
Де Леомі?
-Ні. -То Леомі поїхала додому?
-Так. -Ні!
Усім тут дуже подобається, але це не «Сімейка Брейді».
Це гра,
і після Ведмежої ями ти можеш вилетіти.
Що сталося?
Нас обох упіймали, але мене впіймали за 30 секунд до кінця.
Тож він мене зловив і вистрелив із рушниці.
Мій випадок складніший і ганебніший.
-Так. Його історія кумедна. -Я пісяв.
Ні!
-І його піймали. -Тільки не жовтий рівень.
-Те, що виходило, було жовтим. -Ти був на жовтому!
-Що ж, молодці, друзі. -Так.
-Молодці. -Молодці.
Я більше ніколи не хочу йти у Ведмежу яму,
тож тепер дуже важливо добре виконувати завдання.
Ми пахнемо Беаровими пахвами.
Хочеш ложку?
Ні, я просто з'їм це, як справжня печерна людина.
Що, як ми тебе втратимо? Ми не можемо тебе втратити.
Тоді ви подорослішаєте.
-Давай, Ширлі. -Так.
-Давай, гни спину. -Так.
Так.
Ти зі своїм першим коханням, дружиною?
Так, я із Ханною, і вона, гадаю, і є моїм справжнім коханням.
-Добре. -Так.
-Ясно. -Як ви познайомилися? Працюєте разом?
-Це було на «Переростках». -Невже?
-Так. -Більшість так і знайомиться.
-І скільки років тому? -Чотирнадцять.
-Чотирнадцять років тому. -Так.
-Я і не знала, що це було так давно. -Ага.
-Це надзвичайно! -Божечку.
-Ви одружені? -Ми заручені, так.
-Так. -Ми як…
Ми такі близькі. Маю на увазі, це просто…
Найскладніше тут — це не мати можливості з нею говорити.
-Так. -Подовгу.
Не знаю, чи їй цього бракує, але…
-Вона, мабуть, думає: «Нарешті!» -«Дякувати богові».
-«Боже…» -По суті, я тут без психотерапевта.
Саме в такій ситуації я і опинився.
Я ніколи не робив цього раніше, і я не знав, як важко мені буде,
але я розумів, що без моєї сім'ї мені буде нелегко.
Це важко, так. Це найскладніше.
Не знаю, як я із цим упораюся.
Хоча й цікаво, що ти про себе дізнаєшся в таких ситуаціях.
У твоїй кар'єрі такого буде багато. Ти просто…
Коли ти під тиском, ти частіше даєш собі раду, ніж ні.
Або не даєш.
-Дехто не дає. -Так.
Привіт усім.
Час посидіти біля вогнища.
Ходіть сюди.
Добрий вечір, усі.
По-перше, вітаю тебе, Мел. Молодець.
Ти перша, хто вибралася з Ведмежої ями. Дуже добре.
І, ясна річ, ми пережили шок через від'їзд Леомі.
але в мене є і інші новини.
У наступні два дні ви всі зможете взяти участь в одному з двох випробувань.
Перше називається «Міст через безодню»,
і воно відбудеться завтра вранці у Гострій ущелині.
Тож шестеро з вас займатимуться цим завданням,
поки решта залишатимуться в таборі.
Уно, Денні й Ширлі, ви відправляєтеся в Зелену команду.
-Гаразд. -Добре?
Звучить дуже страшно.
Вона сказала щось про ущелину й міст.
Гадаю, це буде якось пов'язано з висотою.
Ми впораємося. Добре.
Я боюся висоти. Я не люблю висоти.
Тож я дуже тривожуся, я завжди нервуюся через невідомість.
-І Зуу, Лотті… -Так!
…і Джо, ви будете в Синій команді.
Мені дали двох найгірших напарників, які тільки можуть бути.
-Гаразд, зробімо це. -Так? Добре.
Так?
Вибачте.
Ви дали мені Джо, який дуже хвилюється,
і Лотті, яка чи то в таборі, чи то на відпочинку.
Ходіть сюди. Зробімо це.
Зуу, ми зможемо. Ми зможемо, народ.
Усе буде добре.
Я добре вмію виконувати накази,
і я роблю те, що мені кажуть.
Ти, Джо, можеш бути нашими мізками.
Сподіваюся, я зможу привнести трохи цього.
Скажу вам одне. Я добре вмію вести за собою.
-Отже, ти лідер, так? -Зробімо це!
Мій план на завтра — бути клеєм між Лотті й Джо.
Як лідер команди, якщо я і можу зробити когось кращим,
то це їх двох.
-Робіть те, що вмієте. -Так.
-Що поганого може статися? -Ми зможемо.
-Так. -Ми це робимо. Спокійно. Ми впораємося.
-Так, спокійні, зібрані… зосереджені. -Звісно.
-Що в тебе на сітці? -Ти про що?
-Тут. Із цього боку. -Ззовні.
Ні, зліва.
-Ліворуч. Нижче. -Так.
-Нижче. -Біля твоєї голови.
Але це ззовні.
-Що це? -Воно велике.
О боже… Закрийте свої сітки!
Воно зараз почне літати навсібіч. Джо, обережно.
-Божечку! -Воно величезне.
-Господи. -Воно намотує кола.
Боже. Воно поруч із Денні.
Хтось хоче розповісти казку на ніч?
Думаю, Борис міг би розповісти дружню німецьку казочку на ніч.
Я чув дуже мало казок, і я розповідав їх дітям,
але небагато,
коли вони були маленькими.
І мій перший народився в січні.
Було дуже холодно й вітряно,
і темніло дуже рано.
Доброго ранку, Лоренсе. Кави?
О боже. Ти неймовірна.
Я не знаю, як донести до Мел, що вона хропить.
У стилі Spice Girls? Вона робить щось типу «зіг-а-зіг-а»?
-Привіт, Борисе. -Привіт, Лотті.
Боже, з мене спадають бікіні!
Що таке?
Я поправлю їх тут.
-Як у нас справи? -Усе добре.
Минулої ночі я не міг заснути.
Спати в одній кімнаті з іншими людьми трохи важко.
Кола й Мел Бі багато хроплять.
Думаю, не дарма її прозвали Страшною Спецією.
Я спав посередині, між двома дуже гучними звуками.
Іще я маю знайти зручне положення для коліна.
Що сталося з твоїм коліном?
Під час останнього завдання я ступив на гілку,
послизнувся вперед, моє коліно підігнулося,
і я почув тріск, після чого воно почало набрякати.
-Борисе, усе добре? -Ні.
Тож я не можу багато ходити.
Загалом це засмучує, бо я хочу брати участь у випробуваннях,
але я спілкувався з лікаркою,
і вона сказала, що ризик пошкодити його ще більше
дуже великий.
Божечку.
Ну, коли ти спортсмен, травма — твоє друге ім'я.
Зараз я намагаюся з'ясувати, чи є структурне пошкодження.
Я поки не думаю про повернення додому,
адже відчуваю, що ще багато чого маю тут зробити.
Я хочу брати участь у «Полюванні на знаменитостей».
Отже, тримаємо кулаки.
Ти сьогодні в нормі?
Мені снилося, що я проходжу випробування.
Це хороший знак. Це означає, що ти до нього готовий.
Але я програв!
Я хвилююся, що ми програємо,
і я боюся потрапити у Ведмежу яму,
тому що я бачив стан тих людей учора.
Лоренс мав вигляд людини,
який залишив офісну роботу й пішов у ліс, і всі думали, що він помер,
а тоді через три роки він повернувся,
вигадавши власну мову.
Ось, який вигляд він мав, і він пробув там лише годину.
Хто твій найсерйозніший суперник, із яким ти колись грав?
Завжди цей чоловік у дзеркалі.
Як чудово сказано.
Бути найсуворішим із собою.
Демон завжди десь там.
Найбільшим викликом було те, що я щодня потрапляв у новини.
Це стрес — знати, що про тебе вийде історія.
Це так дратує.
Вони тебе попереджають, але однаково це зроблять,
і ти думаєш: «Що ви хочете, щоб я сказав?»
Коли тобі найгірше, вони хочуть тебе просто добити.
Я була на реабілітації, вони випустили статтю про те,
що моя сестра мене ненавидить.
Я їй дзвоню. Вона каже: «Не слухай їх.
Ти знаєш, що я тебе не ненавиджу. Ти знаєш, що це брехня».
Можна спитати, від чого ти реабілітувалася?
Наркотична залежність і депресія.
Так, це смертельна суміш, га?
Ти ціпенієш. Я нічого не відчувала.
Мені було байдуже, житиму я чи помру.
Я продовжувала б це робити,
але мама сказала: «Тобі треба лікуватися».
Стало краще, але це не працювало.
-Ні. -Що тоді спрацювало? Що спрацювало?
Нічого. Я не брехатиму. Перед тим як сюди прийти,
я теж думала про реабілітацію.
-Боже, я знову розхвилювалася. -Усе гаразд.
Якщо хочеш це випустити, це круто. Так.
Я завжди засуджувала себе за помилки, які робила у юності,
і це мене навчило, що я не маю себе карати.
Більшість людей роблять помилки. Це нормально.
Я хочу довести собі, що можу це зробити.
Ти й робиш.
Я не скажу тобі, скільки помилок я зробив,
але ми не наші помилки, і ми всі бачимо твоє серце.
-Поруч із тобою так добре. -Дякую.
-Я люблю бувати з тобою. -Я тебе вдочерю.
-Ти впораєшся із завданням. -Давай, Лотс.
Дякую, друзі.
Ми всі доволі схожі у стількох сенсах.
Ми всі багато через що пройшли, і познайомившись із усіма, я зрозуміла,
як сильно хочу залишитися, адже мені подобається бути тут
і більше про всіх дізнаватися.
І також більше дізнаватися про себе.
Я покажу цій Ведмежій ямі.
Ця брама вражає.
Те, як вона відчиняється, і ще вона вдвічі вища за тебе.
Це вселяє в тебе страх, правда ж?
-Шипи нагорі. -Як звідси піти?
Ходять чутки, Леомі досі десь там.
Не кажи так!
Готові до завдання.
З мене досить цілий день сидіти в таборі й говорити.
Я хочу брати участь у випробуваннях,
дійти до кінця, виграти це змагання.
-Ти схожий на Смурфика. -Прошу, не кажи так, бро.
-Надягни цього капелюха. -Я серйозний репер.
-Ага. -Але не після цього.
У світі мене поважають як репера, як…
Люди мене бояться й усе таке.
Це все вилетіло в трубу.
Я схожий на ідіота, брате.
Я схожий на ідіота.
Що подумають про тебе твої колеги-судді?
Сподіваюся, їх надихне те,
що я не просто дівчина з нарощеним волоссям і віями, розумієш?
-Я маю багато інших якостей. -Так, Ширлі.
Я дуже люблю змагатися,
і я не хочу в цих випробуваннях
підвести члена команди,
але мій особистий страх висоти
наповнює моє серце жахом.
Уперед, Ширлі Бі.
Із фізичними якостями Денні як спортсмена можна багато чого досягнути.
Так.
Якщо Ширлі ним керуватиме, це буде ідеальна комбінація.
Так, це правда.
Ризик у тому, що можна опинитися у Ведмежій ямі.
Не можна цим легковажити.
-І ще є Лотті, Зуу й Джо. -Так.
-Ходімо, народ. -Уперед.
Двоє гучних людей, які роблять багато галасу,
і Джо повинен бути дуже рішучим.
Тут багато думок, бо він весь час спостерігає.
Ні, він такий… Але він слухає.
У моїх Spice Girls він не був би Рішучою Спецією.
Я хочу все зробити правильно. Не хочу провалитися.
До зустрічі.
-Так! -Бувайте!
-Щасти. -Бувайте!
Ми вас любимо!
І… я не хочу бути неефективним.
Бувайте!
Вітаю у Гострій Ущелині.
Це «Міст через безодню».
І це безодня.
Тут буде десь метрів 60 до низу,
і метрів 60 між краями.
Нічому не довіряйте. Нічого не припускайте.
Як багато чого іншого в дикій природі, тут усе непередбачувано.
Вони хиткі.
Звикніть до цього.
-Так? -О боже.
Не впевнений, що «нервуюся» — це те слово.
Я радше наляканий, охоплений жахом і травмований.
Чому він мусить це робити?
Я не брехатиму.
Думаю, це буде моторошний досвід.
Ваше перше завдання — це перевірка командної роботи.
По інший бік від моста
у ящику заховані мішки з припасами.
Працюйте командами.
Ви маєте перенести мішки з одного боку ущелини на інший
за допомогою лебідки.
Як бачите, мосту бракує низки планок,
але є три окремі планки,
і ви маєте якнайкраще заповнити ними проміжки.
Лише двоє з вас можуть бути на мосту одночасно.
Якщо впадете, можете якось витягнути себе назад нагору.
Кожна команда робитиме це по черзі, і це перегони з часом.
Переможе найшвидша команда.
Усе гаразд? Почуваєтеся добре?
Я насправді дуже нервуюся.
Я скажу, що краще не дивитися вниз. Краще не панікувати,
бо, схоже, той, хто буде там, має усе підготувати,
а ми — збудувати міст. Проміжки…
Суть у тому, щоб змогти дотягнутися до першої планки.
Я також бачу мотузку, яка там звисає.
Щоразу, коли робитимете крок, ступайте на планку ось так.
Перевіряйте її стійкість.
Думаю, тут є якийсь пізнавальний елемент.
Не можна покладатися лише на балачки,
щоб вибратися зі складних ситуацій.
Можливо, ідіть збоку, щоб…
Я не знаю.
Потрібно вигадати план, а тоді… виконати цей план.
І не розслабляймося в кінці.
Знаєте, у кінці ти така: «Я зможу».
Треба взяти одну окрему планку й використати її, щоб пройти.
-Піду подивлюся. -Тоді знову взяти, знову пройти.
Завжди багато балачок.
Ці двоє, я провів із ними два дні,
але я обираю ігнорувати всю цю корисну інформацію,
щоб натомість зосередитися на цьому.
Зелена командо, ви йдете першими,
а Синя командо, щоб не отримати нечесної переваги,
ви собі посидите, доки не прийде ваша черга.
Беар також оцінюватиме вас індивідуально
на основі ваших рішень і того, як ви себе покажете в цьому завданні.
Погана робота може привести вас у Ведмежу яму.
-Щасти вам, народ. -Дякую.
-Пограємо, Ширлі. -Ти йдеш першим.
-Ти йдеш другою. -Я перейду першим.
Правильно. Добре. Так.
На мосту намагайся йти якнайближче до середини,
щоб тримати рівновагу.
-Рівновага, так. -Я знаю, що я роблю.
Я принесу мішки сюди й перетягнути їх туди,
і після цього я можу йти.
-Так, народ, ви готові? -Ми готові.
Час пішов.
Я уже йду, гаразд?
Щасти вам, друзі.
Ширлі, усе гаразд?
-Можеш на це наступити. -Я можу йти далі.
І у своїх найсміливіших мріях
я не уявляла, що йтиму через міст на висоті 60 метрів над землею.
Я так не нервувалася навіть перед чемпіонатами світу.
Коли ступиш на цю планку,
не поспішай, уприся в неї.
Але я робитиму по одному кроку за раз, і я спробую виконати свою роль.
Ось так. Чудова робота.
Ширлі дуже боялась висоти, і ми про це знали,
тож дуже добре, що Денні йшов ззаду, підбадьорюючи її.
Молодець, Ширлз. Дивися на планку.
Я не можу дивитися вниз.
Це абсолютний жах.
Давай я піду першим, щоб узяти планку?
Не певна, що «дами вперед» тут підходить.
Я думала: «Денні, давай спершу ти».
Так, падати вниз далеко.
Якщо ти йдеш по цьому зашвидко, ти падаєш.
Тут трошки вітряно.
Ширлі, ти могла б… Ширлі?
-Так. -Ширлі.
Можеш повернутися й узяти планку?
О боже, вона має повернутися. Він не може її змусити.
Розвертатися дуже важко. Дивися, це…
Вона має забрати руки.
Вона дивилася вниз,
і було враження, що вона проходить через точку неповернення.
Годинник цокає.
Я дуже хвилювалася,
але я не хотіла, щоб мене вважали
якоюсь 64-річною жінкою, що не була готова до виклику.
Я хотіла показати Беару, на що здатна.
Я спробую. Так.
Або пан, або пропав.
Ось так.
Це воно.
Не впусти цю планку.
Молодець, Ширлі.
Ось так. Не квапся. Можеш зігнути ноги.
Моя теща не набагато старша.
Повір, вона ніколи не ступила б на цей хиткий міст.
Усе добре? Виходить?
Один, два, три, чотири.
Я повертаюся за рештою.
Сподіваюся, теща це не дивиться.
У тебе будуть проблеми.
Знаєш, як робити розтяжку в йозі? Нахилися.
Ось так.
-Ча-ча-ча. -Ча-ча-ча.
Те, як вона прийняла виклик, якого боялася,
те, як вона до нього підступилася, дуже надихало.
Вона впоралася.
-Ширлі! -Молодець.
Молодець.
О боже. Молодець.
Ти була дивовижна.
Денні повернувся за Уною,
на випадок, якщо вона не впорається зі шківом і мішками.
-Ось так. -Дякую.
-Так, чудово. -Тягни шків!
-Божечку. Воно таке важке. -Гаразд.
Давай, Денні. Ще трохи!
Одну секунду. Майже на місці.
-У мене є ще один. -Добре, тепер іди.
-Ось так. Посередині. -Добре.
У тебе хороша рівновага. Чудово.
Ось так.
Продовжуй.
-Добре. -Потрошку.
Чудово. Я у захваті.
Я не дивилася вниз із моста.
Ходімо.
-Руку на коробку. -Добре.
Ми чудово впоралися як команда. Ми працювали як одне ціле.
Руку на коробку.
-Командні обійми. -Чудова робота.
О боже. Це було неймовірно.
Молодці, друзі. Молодці.
-Ви діяли як команда. -Молодці.
Ви докладали всіх зусиль. Денні, ти добре потрудився.
Ширлі, ти подивилася страху в обличчя.
Перехід через цей міст — найстрашніше, що я колись робила,
але ти ніколи не застара для того,
щоб щось спробувати, підкорити свій страх,
і саме це я сьогодні й зробила.
Я був у захваті.
Я приголомшений тим, що Беар зміг придумати таку команду,
як Ширлі, Денні й Уна,
адже це просто команда мрії.
За цю команду я не хвилююся.
Щодо іншої команди, очевидно, Зуу візьме ініціативу у свої руки.
Крім лідерів, потрібен хтось, хто знає, що він робить.
Немає сенсу бути лідером заради лідерства.
Як ми з цим упораємося?
Дивіться, спершу ми поставимо планки.
-Так. -Я відімкну всі ці ящики.
-Так. -Підготую наші припаси.
-Так. -Перетягну їх якнайшвидше.
-Нам обом нести планки? -Робіть свою справу.
-Так. -Синя командо, готові?
-Так. Ви зможете! -Поїхали.
Час діяти. Уперед.
-Обережно. -Ага.
-До зустрічі. -Я уже ставлю ногу на міст.
Ти зможеш, Джо!
-Я хвилююся за Джо. -Чому це?
У нього такий вигляд, ніби…
ось такий, і він від усього абстрагується.
Абстрагування від усього — погана тактика.
-Ось так. -Я намагаюся не рухатися.
Покладемо цю штуку вниз. Іди вниз.
Я дуже нервуюся,
але я маю набратися сміливості й сказати, що, на мою думку, нам потрібно зробити.
Добре, на місці.
Я просто подивлюся…
Я це поклав, але насправді я не знаю, чи…
Я можу й без цього, так?
Це справило сильне враження.
-Ти йди сюди. -Гаразд.
Упс. Вибач.
-Ти в нормі?. -У нормі.
Так? Добре.
Дивися сюди, гаразд? Думаю, ти зможеш.
Так, думаю, я теж зможу.
Гадаю, ти це зможеш.
-Так. -Добре?
Джо — темна конячка.
Він логічно обдумав усе під час випробування,
і він обійшовся без планок.
У нас була гарна командна динаміка.
Так. Думаю, я впораюся.
Лотті, це штука з двома кінцями, так? Спершу дістань дальній кінець.
-Ага. -А тоді ближній.
Господи. Я ледь не пішла це діставати.
-Я така: «Ага». -«Ага!»
Мені подобається, що Джо вийшов зі своєї мушлі.
Він відчув упевненість.
Гадаю, мене це теж дуже змотивувало.
-Виходить. -Ти в нормі?
-У мене виходить. -Молодець. Так! Гаразд.
-У нас тут є один, але… -Так. Принеси мені його.
Знаєш це армійське висловлювання про накази? ЧГЯП.
-Ти про що? -Чітко, Гучно…
-Я думала, ти про… -…Як наказ, із Паузами.
Джо — це ЧГЯП. Я у захваті.
-Ти просто молодець. Продовжуй. -Це добре.
Тепер треба пришвидшитися. Будемо швидкими, але не поспішатимемо.
-Гаразд. -Добре.
Вітаю! Молодці, що перебралися туди!
Думаю, це буде дуже близько.
У мене десять мішків, народ!
Але якщо ми хочемо перемогти,
Зуу має діяти обережно, методично й швидко.
-Так, друже! -Так!
-Він молодець. -Давай.
Ось так.
-Потрібна планка? -Не знаю. Я можу перейти й так?
Зуу, думаю, ти це зможеш.
-Так. -Ти високий. У тебе широкий крок.
-Ти впораєшся. -Так.
Перехід через цей міст зараз —
одна з найважчих речей, які я колись зроблю.
Тому що я просто думаю: «Чи витримає цей міст мою вагу?»
Це великий проміжок.
У тебе все вийде.
-Усе вийде. -О боже.
Будь швидким, але розслабленим.
-Не знаю, чи зможу я переступити. -Ти зможеш, Зуу.
Зуу, передихни. Поглянь на мене.
Не йди, якщо це задалеко. Ми принесемо тобі планку.
Знаєте, Зуу — дуже видатна особистість.
Він дуже гордий.
Але чи ухвалює він правильні рішення?
Я справді не здивуюся,
якщо наступним мешканцем Ведмежої ями буде містер Зуу.
Іноді мене скидають з рахунку.
Я не найсильніший. Я не найпотужніший.
Якщо я доведу, що можу через це пройти,
я покажу людям удома, що вони можуть будь-що.
-Так! -Так!
У тебе вийде!
Так, обережно, бо вона трохи рухається. Добре.
-Так, приятелю! -Так!
-Уперед! -Так!
-Уперед! -Цей стрибок!
-Уперед! -Стрибок!
Уперед!
Я так пишаюся своєю командою. Вони всі були неймовірні.
Люблю вас обох.
Обидві команди молодці. Це було зовсім непросто.
Ви такі молодці.
-Дуже дякую. -Гаразд.
Ви хочете знати результат.
У мене є ваш час.
Зелена командо,
ви виконали це завдання за 18 хвилин 56 секунд.
Синя командо,
ви виконали це завдання…
за 14 хвилин…
-Так! -…і 47 секунд.
-Так! -Ви перемогли у випробуванні.
-Вітаю. -Чудова робота.
-Вітаю. -Молодці.
Але ви перемогли зі значним відривом,
і ви перемогли не просто так.
Хоробрість і хороша стратегія.
Ви чудово впоралися. Я вами пишаюся.
Навзаєм.
Ми перемогли!
Я не знаю, як!
Ніколи не думав, що ці двоє приведуть мене до перемоги,
але не судіть книжку за обкладинкою.
Учасники команди, яка програла, вирушать у Ведмежу яму.
Але я казав, нічого не припускайте. Це будете не всі ви.
Це будуть лише двоє із вас.
Людина, яка не потрапить у Ведмежу яму…
це Ширлі.
Ширлі.
-Я знав. -О, Ширл.
І це тому, що… ти зустрілася там зі справжнім страхом,
і я дивлюся на тебе як на скакового коня, що коштує мільйони доларів.
Ти можеш далеко піти, і я хочу, щоб ти знайшла свій темп.
Дякую тобі за це, Беаре. Я візьму ці слова до уваги.
Бо тепер я кінь!
Але кінь за мільйон доларів.
Ти була розкішною вчора у Ведмежій ямі.
Саме це й вирішило долю Леомі.
О боже!
Ми повернулися!
Ви вижили!
-Так, гноми вдома. -Молодці.
Команди повернулися з випробування життєрадісними.
Вітаю, сер.
Давайте, розповідайте.
Ми мали перейти через міст,
і у нас були планки, щоб перекривати дірки, бо міст хитався.
Він сказав, 60 метрів?
Найшвидшою командою виявилася
Синя команда.
-Ні! -Ні!
Насолоджуйтеся цим.
Джо відразу ж сказав: «Нам не потрібно стільки планок».
-Джо! -«Візьми планку й знову перекрий дірку».
Молодець, Джо.
Як же я помилявся.
Найкращий гравець матчу — Джо,
який довів, що має якусь суперсилу.
-Джо був лідером. -Джо відзначився.
-Я впорався краще, ніж я думав. -Я зараз буквально заплачу.
У мені прокинувся хтось новий.
Ні, він темна конячка.
У критичний момент він як Голіаф.
-Так. -Я почуваюся чудово, якщо чесно.
Це немов нова частинка мене, і я її берегтиму,
бо вона дала мені впевненість, яка потрібна, щоб іти далі.
Наступне випробування Беара відбуватиметься на пляжі Пандора.
Що ж, випробування є випробування, і це завжди нелегко.
Я дуже тривожуся.
До випробувань треба ставитися з величезною повагою.
Воно називається «Рятувальний пліт».
-Звучить шикарно. -Не забудьте взяти із собою плавки.
Судячи з усього, це може бути особливо небезпечно.
Уперед!
Але моя старість дає мені перевагу.
Ми чудово впораємося.
Лоренс в ударі. Він впевнений у собі.
Я маю значно більше досвіду, ніж більшість цих людей.
Не можу дихати!
Схоже, Лоренсу потрібна допомога.
-Лоренсе, ти в нормі? -Ні.
-Із Лоренсом усе добре? -Де він?
Він там, у кисневій масці.
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева