Jeg må finde en vej ud.
Alle mand er 100 % sig selv nærmest.
Er det noget?
Det kunne være en fælde.
Hvad fanden var det? Det var en fælde, ikke?
Det er det, jeg mener. Jeg skal ikke fanges i noget net.
Jeg prøvede at overliste fælden. Det har jeg lært nu.
Jeg har fundet noget.
Ja!
På vej mod udgangen fandt jeg et værktøj, velvidende at jeg skal hente værktøjet
ved udgangen.
Jeg aner ikke, om det her hjælper mig.
Ingen anelse.
Jeg føler mig så blottet.
Halvdelen af tiden er gået, og alle de fire jagne er stadig i aflukket.
Laurence skal finde en skovl, så han kan grave sig under indhegningen.
Steph prøver at finde tunneludgangen.
Leomie og Mel håber begge at nå først frem til klippen, der skal bestiges.
I mellemtiden er Bear på fri fod.
Der er tunneludgangen.
Her.
Jeg skal have fat i tangen.
For at komme ud via tunnellen må Steph skære hul i trådnettet
med en bidetang.
Den er, hvor vi lige var, krattet.
Selvfølgelig.
Skal jeg gemme mig eller prøve at få fat i den?
Jeg ved det ikke.
Jeg må hellere gemme mig.
Det er skildpadden, der vinder, ikke? Tag dig god tid, og gem dig.
LAURENCE AFSTAND TIL SKOVL: 305 METER
Skønt. Det regner.
Store, fede, lodne, våde regndråber.
Det bringer minder om Nam… Cheltenham.
Regn.
Det gør virkelig jagten dramatisk.
Det er faktisk til deres fordel.
Enhver lyd, kendisserne laver, vil blive overdøvet af regnen.
Jeg må lægge en ny plan.
Jeg skal op i højderne. Måske kan jeg så få øje på nogen.
Avs.
UDGANG
LAURENCE AFSTAND TIL SKOVL: 9 METER
Du godeste. Endelig! Det er en skovl.
Skovlen er bundet fast.
Okay. Nu har jeg skovlen.
Tilbage til udgangen.
Den sti, jeg fulgte,
er en hurtig passage, som er fristende at bruge.
Især når resten af junglen er så tæt.
Jeg kan næsten garantere, at en af dem vil tage den vej.
Jeg har det for varmt. Jeg er allerede udmattet.
Det har overrasket mig, hvor lidt jeg kunne holde
til det fysiske ved at løbe i bakkerne.
Jeg troede, jeg var i nogenlunde god form.
Okay.
Jeg sætter mig og drikker lidt vand.
Jeg må holde udkig efter Bear.
Her er ikke meget at skjule sig bag, men stubben her er høj nok.
Okay, ned med sig.
Der kommer nogen.
Se, det er Laurence.
Han følger stien.
Jeg kan ikke få vejret.
Han har taget den nemmeste vej, hvilket er fristende, når man er træt,
og junglen er så hård at krydse igennem.
Det vil muligvis koste ham dyrt.
Jeg kan ikke tale.
Han er gået forbi.
Vent lidt.
Se der. I kan se ham. Kan I se træet der? Han er lige bag det.
Problemet med at rykke nu er, at jeg er i åbent terræn.
Den eneste dækning er dette træ. Rejser jeg mig, kan man se min silhuet.
Det er meget tydeligt et menneske.
Når han bliver distraheret og begynder at grave,
sniger vi os ind på ham.
Der er en tydelig åbning i indhegningen her.
Jeg må kravle ind under.
Jeg håber, at friheden er på den anden side af indhegningen.
Men jeg føler, at Bear er et sted derovre.
Okay, bliv nede.
Han ser sig i det mindste omkring. I øjeblikket er han årvågen.
Jeg havde gravet mig halvvejs ud i friheden.
Jeg har det for varmt. Åh gud.
Jeg er 60 år gammel.
Jeg skulle bare tisse.
Jeg kunne ikke koncentrere mig.
Utroligt.
Nu har jeg chancen.
Vi skal rykke nu.
Jeg giver overdrevet vandindtag skylden.
Okay.
Hullet skal nok være ret dybt.
Fanget.
-Du var tæt på. -Meget tæt på.
Hvad, 30 sekunder fra at slippe ud?
Sig ikke det.
Jeg begyndte at grave og indså, at jeg skulle tisse.
Jeg mistede et par minutter, mens det stod på.
Havde jeg bare tisset i bukserne,
hvilket Bear garanteret gør,
var jeg nok nået under indhegningen og flygtet ud i friheden.
Du slap næsten ud.
-Bliv her. -Okay.
Det er anden gang, jeg bliver fanget, så jeg er i fare for at ryge hjem.
Det var den første, jeg fangede. Det var tættere på end forventet.
Nu skal de andre have besked.
-Hvad er det? -Hvad er det?
-Det lød, som om… -Nogen er blevet fanget.
-For fanden. -Nu er det alvor.
Fire mennesker skal ind i aflukket, og én kommer ikke ud.
Det føles lidt uhyggeligt lige nu.
Normalt undgår vi stier som denne,
fordi de er så afslørende, men tiden er knap.
Jeg har travlt. Jeg skal have mindst én mere.
Han jagter sit næste bytte.
Nu nærmer vi os det eneste område, jeg tror, de kan være i.
Jeg lytter efter usædvanlige lyde.
Kviste, der knækker, stemmer, hvisken.
Jeg har afsøgt så meget af slugten her.
Og medmindre de er rigtigt gode, er de længere oppe.
Både Leomie og Mel leder stadig efter klatreudgangen,
men de ved først, hvilket værktøj de skal bruge, når de når frem.
Kom nu.
Jeg vil ikke fanges! Det er en skræmmende tanke.
I mit hoved er det slut, hvis jeg ikke overlever aflukket her.
Jeg bliver den første, der ryger hjem.
Det ønsker ingen. Jeg gør ikke. Glem det.
Åh gud.
Jeg fandt den.
Udgang.
Jeg nåede udgangen.
Jeg prøvede at skære kæden til træbåden over
for at komme hen at få seletøjet på.
Vent. Jeg skal bruge et værktøj.
Det var heldigt.
Ved et lykketræf havde jeg tilfældigvis det rette værktøj til udgangen.
Jeg er rædselsslagen. Jeg er fokuseret.
Jeg kan se noget.
Jeg tror, det er her. Klippen, der skal bestiges.
Der er allerede nogen.
Jeg får øje på Mel ved Cayman Pool.
Så hun fik den.
Jeg så Leomie.
Jeg tænkte, jeg var ved den udgang, hun havde planlagt.
Men hun planlagde det ikke ret godt. Og det samme gjaldt mig.
Men nogen nåede først frem, og det var mig!
Er det nu den? Den her.
Klippeudgangen er væk, så Mel er ude.
Lige meget.
Jeg går den vej.
Forhåbentlig kan jeg finde ud af det.
Jeg har kvalme. Og jeg har det virkelig varmt.
Det er ekstremt hårdt.
Men jeg fortsætter bare.
Hold. Nu. Op.
Jeg nåede udgangen!
Nogen er sluppet ud.
Okay, kom så.
Årh, mand.
Jeg hyperventilerer.
Da det gik op for mig, kunne jeg ikke få vejret.
Jeg ville bare smide tøjet og svømme med krokodillen.
Jeg var ligeglad. Jeg tænkte: "Du godeste, jeg slap ud!"
Hvem er det?
Det er Leomie.
De må virkelig godt fange Leomie.
Kom nu, Bear.
Slange.
Åh gud. Der er så mange slanger.
Jeg hørte lige noget eller nogen.
Se, man kan se Leomie.
Hun forsøger slet ikke at skjule sig,
og når man først bliver magelig, er man på den.
Er det endnu en fælde?
Jeg har sat et af mine net op på bredden af det udtørrede flodleje.
Måske fanger det hende.
Kan jeg overliste fælden?
FANGET
Det er skideirriterende. Jeg hader dig.
Jeg faldt ikke for fælden. Jeg prøvede at overliste fælden,
så jeg håber, at han ser mit potentiale.
Endnu en er sendt til tælling.
Han har fanget en til.
Jeg har ikke lang tid tilbage.
Der mangler kun én person.
STEPH AFSTAND TIL BEAR: 49 METER
Skal jeg forblive i skjul?
Jeg kan ikke løbe fra ham.
Forhåbentlig går han forbi mig.
Hør her.
Står man på det, nu hvor regnen er stoppet,
bevæger lyden sig meget langt.
Så vi må bevæge os forsigtigt frem.
Hvad er det?
Det er nogen.
Hørte I det?
Jeg har mistet tidsfornemmelsen.
Jeg så lige noget bevæge sig ved klippefremspringet der.
Jeg kan se ham.
Jeg kan se dig, Bear. Hvad laver du?
Jeg har godt udsyn, men også godt løbeterræn her.
Jeg tror, jeg løber derop.
Han er hurtigere end mig, ikke?
Hvis han rykker,
rykker jeg.
Kom an.
Jeg har under et minut. Det er nu eller aldrig.
Godt gået.
Du blev fanget i de sidste 10, 15 sekunder.
Da jeg så noget sort, tænkte jeg: "Jeg må løbe."
-Du bør være stolt. -Jeg skulle være løbet.
FANGET
Det var tre berømtheder, der er fanget.
Den første Bear Hunt er forbi.
-Du godeste! -Åh nej!
-Den tredje. -Den tredje er blevet fanget.
-Sådan. -Åh gud.
-Åh gud.
Hvem er det?
Hej!
-Du godeste! -Åh gud.
Åh gud! Hun klarede den.
Jeg slap ud, men jeg er udmattet.
Det vil jeg aldrig gøre igen. Jeg beder til, det ikke sker igen.
-Det var fuldkomment frygteligt. -Mel B!
Hvor er de andre?
Her er ikke andre end dig.
Og jeg gjorde det under de 60 minutter.
Ja!
-Spyt ud. -Hvordan var det?
Skrækindjagende. Bogstaveligt talt.
Jeg måtte svømme med en krokodille, hente en tingest, skære en kæde over
og klikke mig fast på den her og klatre op ad en…
-Du lyver. -Du lyver, Mel!
Kunne du bare have gemt dig hele tiden?
Det havde skræmt mig fra vid og sans.
Det var en barsk tur i aflukket,
som besvarede det gamle spørgsmål: "Skider bjørnen i skoven?"
Svaret er nej, men nu ved vi, at Laurence Llewelyn-Bowen tisser på hegn.
Nu skal der fældes dom over de tilfangetagne i Bears Ret.
En af dem ryger hjem.
Først og fremmest, respekt.
De første berømtheder til at træde ind i aflukket.
Det er et skræmmende, intenst sted.
Laurence, hvordan var det?
Jeg nød situationsbevidstheden,
men min blære svigtede mig, og jeg undskylder.
Du nævnte situationsbevidstheden. Du skruede lidt op for den,
men den skal skrues langt mere op.
Da jeg fangede dig, var du 30 sekunder fra at slippe ud.
-Den tissetur kostede dig flugten. -Ja.
-Det er et faktum. -Ja.
Steph, du var den eneste, der gik under jorden.
Ja.
På nogle måder er det en klog taktik, og du overlevede næsten.
-Ja. -Men man vinder ikke uden at satse.
-Modtaget. Det kan du have ret i. -Leomie, fortæl mig, hvad din taktik var.
Min taktik var at finde værktøjet og finde udgangen bagefter.
Det første værktøj var en fælde.
Så jeg troede, jeg kunne lure den anden.
At jeg kunne få værktøjet uden at aktivere fælden,
men nu ved jeg, hvordan Bear tænker.
Ser man en fælde, dropper man det og rykker videre.
Det er slemt nok at blive fanget én gang.
To gange er en alvorlig fejl. Sådan en fejl i det fri, og det er slut.
Okay. En af jer har en lang hjemrejse foran sig.
Leomie, for mig var du den eneste derinde, der ikke så ud til at have en rigtig plan.
Jeg fangede dig i går.
Og i dag.
Du gik i grønt for længe.
Helikopteren er på vej. Du er ude.
-Det er løgn. -Tak.
Min første tur i aflukket var uden tvivl noget af en oplevelse.
Det var vildt.
Jeg er selvfølgelig skuffet over ikke at nå længere.
Men sådan er spillet, og jeg ønsker alle held og lykke.
Hej!
Åh gud.
-Hvad skete der? -I er med.
-Vi er med. -Jeg er med.
Hvor er Leomie?
-Nej. -Er Leomie røget hjem?
-Ja. -Nej!
Alle elsker at være her, men det er ikke The Brady Bunch.
Det er et spil, og i aflukket risikerer man at ryge hjem.
Hvad skete der?
Vi blev begge fanget, men jeg blev fanget, 30 sekunder før det var slut.
Han fangede mig og skød med geværet.
For mig er det mere pinligt.
-Ja. Det er en sjov historie. -Jeg tissede.
Nej!
-Sådan blev han fanget. -Du sov i timen.
-Jeg tissede i timen. -Det gjorde du!
-Godt gået, venner. -Ja.
-Godt gået. -Godt gået.
Jeg vil aldrig ind i aflukket igen,
så nu er det vigtigt, at jeg gør det godt i udfordringerne.
Vi stinker af aflukke.
-Vil du have en ske? -Nej, jeg spiser det som en ægte hulemand.
Hvad sker der, hvis vi mister dig?
Så bliver I voksne.
-Kom så, Shirley. -Ja.
-Læg alle kræfter i. -Ja.
Ja.
Er du sammen med din første kærlighed, kone?
Ja, med Hannah, som vel nok er min eneste ene.
-Okay. -Ja.
-Sådan. -Hvordan mødtes I? På optagelse?
-På The Inbetweeners. -Jaså?
Det er sådan, de fleste mødes.
-Hvor længe siden er det? -Fjorten år.
-Fjorten år siden. -Ja.
Jeg havde ikke fattet, det var så længe.
-Det er fantastisk! -Du milde.
-Er I gift? -Vi er forlovede.
-Ja. -Vi er…
Vi er så tætte. Jeg er bare… Det er…
Det sværeste her er ikke at kunne tale med hende.
-Ja. -I lang tid.
Jeg ved ikke, om hun savner det, men…
-Hun tænker nok: "Fede tider." -"Gudskelov, han er væk."
Det er som at undvære sin psykolog.
Det er den situation, jeg står i.
Jeg anede ikke, hvor svært det ville være for mig,
men jeg vidste, det var hårdt at være væk fra min familie.
Det er hårdt, ja. Det er det sværeste.
Jeg ved ikke, hvordan jeg klarer det.
Det er sjovt, hvad man lærer om sig selv i disse situationer.
Du har prøvet det meget i din karriere.
Når man bliver presset, vokser man oftest med opgaven.
Eller ikke.
-Nogle gør ikke. -Ja.
Hej, alle sammen.
Båltid. Kom og gør mig selskab.
Godaften, alle sammen.
Tillykke, Mel. Godt gået.
Den første, der slap ud af aflukket. Flot.
Det var et chok, at Leomie røg ud, men jeg har flere nyheder.
I løbet af de næste to dage bliver I alle stillet over for én af to udfordringer.
Den første udfordring hedder kryds kløften
og finder sted i morgen tidlig ved Razor Ravine.
Seks af jer skal klare den udfordring,
mens resten bliver her i lejren.
Una, Danny og Shirley, I bliver det grønne hold.
-Okay. -Okay?
Det lyder skræmmende.
Hun sagde noget om en kløft, der skulle krydses.
Så jeg tænker, det har noget med højder at gøre.
Vi kan godt. Godt.
Jeg har højdeskræk.
Så jeg er meget bekymret, altid nervøs for det ukendte.
-Og Zuu, Lottie… -Ja!
…og Joe, I er på det blå hold.
Mit hold er de to værste, I kunne have sat mig sammen med.
-Okay, lad os gøre det. -Ja? Okay.
Ja?
Undskyld.
I har givet mig Joe, som er meget bekymret,
og Lottie, der virker som en, der er på ferie.
Kom. Lad os gøre det.
Zuu, vi har styr på det.
Det skal nok gå.
Jeg er ret god med instruktioner og gør, hvad jeg får besked på.
Jeg føler, at Joe kan være tænkeren.
Jeg håber, jeg kan bidrage med noget af det.
Jeg er god til at føre an.
-Du er lederen. -Lad os gøre det!
Min plan i morgen er at være limen mellem Lottie og Joe.
Hvis der er nogen, jeg som holdleder kan gøre bedre,
er det de to.
-Brug jeres styrker. -Okay.
-Hvor slemt kan det gå? -Vi klarer os.
-Det gør vi. -Vi gør det. Roligt. Vi klarer det.
Ja, roligt, fattet, fokuseret.
-Hvad er der på dit net? -Hvad mener du?
-På denne side. -På ydersiden.
Nej, til din venstre.
-Din venstre. Lavere. -Okay.
Ved siden af dit hoved.
Men det er udenpå.
-Hvad er det? -En ordentlig basse.
Luk jeres net!
Den går snart amok. Joe, pas på.
-Åh gud! -Den er enorm.
-Åh gud. -Den tager en runde.
Det er lige ved Danny.
Vil nogen fortælle en godnathistorie?
Boris kunne godt have en rigtig hyggelig, tysk godnathistorie.
Jeg har kun hørt få og fortalt mine børn et par,
men ikke særligt mange, da de var lidt yngre.
Og min første blev født i januar.
Det var meget koldt og vinterligt
og blev tidligt mørkt.
-Godmorgen, Laurence. Vil du have kaffe? -Du er fantastisk.
Hvordan fortæller jeg Mel, at hun snorker?
På en Spice Girls-agtig måde? Snorker hun sådan: "Zig-a-zig-ah"?
-Hej, Boris. -Hej, Lottie.
Mine bikinitrusser er ved at falde af!
Hvad er det?
Jeg fikser det lige.
-Hvordan går det? -Udmærket.
Jeg kunne ikke falde i søvn i går.
At sove på et værelse med andre er lidt af en udfordring.
Kola og Mel B snorker meget.
Jeg tror ikke, det er tilfældigt, at hun hedder Scary Spice.
Jeg sov i midten mellem to meget høje lyde.
Jeg skal finde den rette position med knæet.
Hvad er der sket med dit knæ?
Under seneste udfordring trådte jeg på en gren
og gled, og så gav knæet efter.
Det sagde knæk og begyndte at hæve.
-Boris, er du okay? -Nej.
Så jeg kan ikke gå så meget.
Det er frustrerende, for jeg vil gerne deltage i udfordringen.
Men så talte jeg med lægen,
som sagde, at risikoen for at skade det yderligere
er for stor.
Kors.
Skader er en sportsmands tro følgesvend.
Jeg venter på at finde ud af, om skaden er alvorlig.
Jeg vil ikke tænke på at tage hjem,
fordi der er så meget, jeg mangler at gøre her.
Jeg vil gerne være med i Bear Hunt.
Så vi krydser fingre.
Er du okay i dag?
Jeg drømte om at lave en udfordring.
Det er et godt varsel. Du er på dupperne.
Men i drømmen tabte jeg!
Jeg er nervøs for at tabe.
Og jeg frygter aflukket efter at have set dem, der kom ud derfra i går.
Laurence lignede en mand,
som forlod et kontorjob og gik ind i skoven,
og alle troede, han var død og så kom han ud tre år senere
og havde udviklet sit eget sprog.
Sådan så han ud, og han var der kun en time.
Hvem er den hårdeste modstander, du har mødt, Boris?
Altid manden i spejlet.
Sikke et skønt udtryk.
Hårdest over for mig selv.
Dæmonen er der altid.
Den største udfordring var, at jeg var i nyhederne hver dag.
Det er stressende at vide, der kommer en historie.
Så træls. De ringer og advarer en, men udgiver alligevel historien.
Og man tænker: "Hvad skal jeg sige?"
De vil altid sparke til en, når man er mest nede.
Da jeg var på afvænning, ville de udgive en artikel,
om at min søster hader mig.
Jeg ringede grædende til hende. Hun sagde: "Du ved, det ikke passer."
Hvad var du på afvænning for?
Stoffer og depression.
En dødsensfarlig blanding.
Man bliver følelsesløs. Jeg følte intet. Jeg var ligeglad med, om jeg døde.
Jeg ville være gået hele vejen. Min mor sagde: "Du skal på afvænning."
Jeg fik det bedre, men det virkede ikke.
Hvad virkede så?
Intet. Lad mig sige det rent ud. Før det her var jeg på vej i afvænning.
-Jeg bliver følelsesladet. -Lottie, det er fint.
Hvis du vil græde, er det helt fint.
Jeg slog hårdt ned på mine egne fejl, da jeg var yngre,
og jeg har lært, at jeg ikke skal straffe mig selv.
De fleste begår fejl. Det er faktisk okay.
Jeg vil bevise, jeg kan gøre det her.
Det gør du.
Lottie, jeg har begået et hav af fejl.
Fejl definerer os ikke, og du er et godt menneske.
-Du er skøn at være sammen med. -Tak.
-Jeg elsker det. -Jeg adopterer dig.
Du kommer til at klare det så godt.
Tak, venner.
Vi er alle ret ens på mange måder.
Vi har alle været meget igennem, og efter at have lært folk at kende
indså jeg, hvor meget jeg vil det her. Jeg elsker at være her
og at lære alle at kende.
Og at lære mig selv at kende også.
Jeg knuser aflukket.
Det er en intens dør.
Når den åbner, og den er dobbelt så høj som dig.
Det er frygtindgydende.
-Pigge på toppen. -Hvordan kommer man ud?
Rygtet siger, Leomie stadig er derude.
Sig ikke det!
Klar til udfordringen. Jeg har fået nok af at sidde og snakke.
Jeg vil overstå udfordringerne, nå slutningen, vinde Bear Hunt.
-Du ligner en smølf. -Sig ikke det.
-Tag hatten på. -Jeg er en seriøs rapper.
Men ikke efter det her.
Ude i verden er jeg respekteret som rapper.
Folk er bange for mig. Det bliver alt sammen ødelagt.
Jeg ligner en idiot.
Hvordan tror du, meddommerne vil du se dig?
Jeg håber, de bliver inspirerede,
og at jeg ikke bare er hende pigen med extensions og øjenvipper.
-Jeg laver også andre ting. -Ja, Shirley.
Jeg er et konkurrencemenneske. Og jeg vil ikke svigte et holdmedlem,
men min højdeskræk fylder mit hjerte med frygt.
Kom så, Shirley B.
Dannys mekaniske evner som atlet kan nå så langt.
Ja.
Hvis Shirley instruerer ham, er det en slags perfektion.
Ja, det er.
Det vigtigste er, at vi kan ende i aflukket.
Det må man ikke tage let på.
-Og så er det Lottie, Zuu og Joe. -Ja.
-Kom så. -Lad os gøre det.
To højrøstede mennesker, der laver meget larm,
og så skal Joe være meget beslutsom.
Han tager meget ind. Han gør sådan her konstant.
Det gør han. Han lytter.
Han ville ikke være Beslutsomme Spice i mine Spice Girls.
Jeg vil gøre det godt. Jeg vil ikke fejle.
Vi ses.
-Ja! -Farvel!
Kryds fingre.
Vi elsker jer!
Og jeg vil ikke være uduelig.
Farvel!
Velkommen til Razor Ravine.
Dette er kryds kløften.
Og her er kløften.
Omkring 60 meter lige ned herfra
og nok omkring 60 meter over.
Stol ikke på noget. Antag ingenting.
Som så meget i naturen er ting uforudsigelige.
De er ustabile.
Væn jer til det.
-Okay? -Åh gud.
Jeg ved ikke, om "nervøs" er det rette ord.
Jeg er bange, opspilede øjne og traumatiseret.
Hvorfor skal han gøre det?
Jeg vil ikke lyve.
Jeg tror, det bliver en skræmmende oplevelse.
Jeres første udfordring er en test udi samarbejde.
På den anden side af broen, i en kasse, er ti udstyrsposer.
Samarbejd som hold.
I skal få poserne fra den ene side af kløften til den anden
med det medfølgende spil.
Som I kan se, mangler broen et antal brædder,
men der er tre løse brædder, som I skal bruge til at udfylde hullerne.
Kun to af jer må gå på broen på samme tid.
Hvis I falder, kan I trække jer op igen på en måde.
Ét hold prøver ad gangen, og det er en kamp mod uret.
Det hurtigste hold vinder.
Er I okay? Har I det godt?
Jeg er faktisk meget nervøs.
Det er bedst ikke at kigge ned. Gør ikke dig selv bange,
for hvem end der er deroppe, gør det hele klar.
Vi skal bygge broen. Hullerne…
Det handler om at kunne få fat i det første bræt.
Jeg kan også se et reb, der hænger dernede.
Gør sådan her ved hvert skridt, I tager.
Sørg for, det er solidt.
Der er et kognitivt aspekt i det her.
Man kan ikke bare snakke sig igennem komplicerede situationer.
Måske træde ude i siderne, så måske…
Jeg ved det ikke.
Man skal have en strategi og dernæst eksekvere strategien.
Vi må ikke blive for selvsikre. I ved: "Jeg har totalt styr på det."
Vi må bruge det løse bræt og bruge det til at komme over.
-Jeg kigger lige. -Samle det op igen, gå over.
Der er altid for meget snak.
Vi har tilbragt et par dage sammen,
men jeg vælger at ignorere alle de nyttige oplysninger
for at fokusere på kun denne ene ting.
Grønt hold, I er først.
Og blåt hold, for at sikre I ikke får en uretfærdig fordel,
venter I, indtil det er jeres tur.
Bear vil evaluere jer alle individuelt
baseret på jeres beslutninger og præstationer i denne udfordring.
En ringe præstation kan betyde aflukket. Held og lykke.
Tak.
-Så sker det, Shirley. -Du går først.
-Du er nummer to. -Jeg går over først.
Okay. Ja.
Prøv at gå mest muligt på midten af broen,
så du er i balance.
-I balance, ja. -Jeg ved, hvad jeg laver.
Jeg skal have poserne trukket derover, og når de er der, kan jeg gå.
-Okay, er I klar? -Vi er klar.
Uret tikker.
Jeg går nu, okay?
Held og lykke.
Shirley, er du okay?
-Den kan trædes på. -Den kan skubbes frem.
Jeg havde aldrig drømt om,
at jeg skulle gå over en bro, der var 60 meter over jorden.
Jeg var mindre nervøs, da jeg vandt mine VM-titler.
Når du træder op på denne,
kan du bare tage dig god tid og træde langsomt ned.
Men jeg tager et skridt ad gangen, og jeg vil gøre min del.
Sådan. Flot klaret.
Shirley var meget højdeskræk, og det vidste vi,
så det var dejligt, at Danny kunne opmuntre hende.
Sådan, Shirls. Øjnene på planken.
Jeg kan ikke se ned.
Det er skrækindjagende.
Kan du gå først, så jeg kan tage planken?
"Damerne først" duer ikke rigtigt her. Jeg ville sige: "Danny, du går først."
Okay, der er langt ned.
Hvis man går for hurtigt, falder man ned.
Det blæser en del heroppe.
Shirley, ville du… Shirley?
-Ja. -Shirley.
Kan du gå tilbage og tage planken?
Åh gud, hun skal tilbage. Det kan han ikke gøre.
Det er svært at vende om. Nu skal hun tage hænderne af.
Hun kiggede ned,
og det virkede, som om hun stod ved en skillevej.
Uret tikker.
Jeg er meget bekymret,
men de skulle ikke tænke,
jeg var en 64-årig, som ikke var frisk på en udfordring.
Jeg vil bevise mit værd over for Bear.
Jeg kan prøve.
Knald eller fald.
Sådan.
Tab ikke den planke.
Godt gået, Shirley.
Tag dig god tid. Bøj bare i benene.
Min svigermor er ikke meget ældre. Hun var ikke gået ud på den bro.
Okay? Har du den?
En, to, tre, fire. Jeg må tilbage efter resten.
-Jeg håber ikke, min svigermor ser med. -Du er på spanden.
Gør som din yogaøvelse. Bøj dig ned.
Sådan.
-Cha-cha-cha. -Cha-cha-cha.
Den måde, hun kastede sig ud i en udfordring, hun var bange for,
og greb det an, var dybt inspirerende.
Hun gjorde det.
-Shirley! -Godt gået.
Godt gået.
Åh gud. Godt gået.
Du var fantastisk.
Danny kom tilbage efter Una, hvis hun nu ikke kunne få trissen i gang.
-Værsgo. -Tak.
-Godt. -Træk i trissen!
-Den er så tung. -Okay.
Kom så. Lidt mere!
To sekunder. Er der næsten.
-Én sidste. -Afsted med dig.
Sådan. Forbliv i midten.
Du har god balance. Flot.
Sådan.
-Okay. -Shimmy!
Shimmy. Flot.
Jeg så ikke ned en eneste gang.
Kom så.
-Hånden på kassen. -Okay.
Vi gjorde det godt som hold. Vi arbejdede sammen.
Hånden på kassen. Okay.
-Gruppekram. -Godt arbejde.
Åh gud. Det var utroligt.
Godt gået, venner.
I arbejdede sammen som et hold.
I slider virkelig for det. Danny, du knoklede.
Shirley, du trodsede din frygt.
Den bro er det sværeste, jeg nogensinde har gjort,
men man er aldrig for gammel til at prøve noget,
gøre et forsøg, overvinde sin frygt.
Det var, hvad jeg gjorde i dag.
Det var fantastisk.
Jeg er målløs over, at Bear kunne lave et hold
med Shirley, Danny og Una, fordi det er sådan et drømmehold.
Jeg tvivler slet ikke på det hold.
På det andet hold tager Zuu føringen.
Vi skal også bruge nogen, der ved, hvad de laver.
En leder i sig selv nytter ikke.
Hvordan griber vi det an?
Vi får fat i de første brædder.
Jeg låser alle kasserne op.
-Ja. -Får forsyningerne ud.
-Ja. -Kommer hurtigt over med dem.
-Kommer vi begge med brædder? -Op til jer.
-Ja. -Blåt hold, er I klar?
-I kan godt! -Så går det løs.
Så skal der handles.
-Pas på. -Ja.
-Vi ses. -Jeg træder ud på broen.
Du kan godt, Joe!
Jeg var bekymret for Joe.
Han får det her udtryk og tjekker helt ud.
Det er ikke en god tilgang at tjekke helt ud.
-Sådan. -Jeg prøver at stå stille.
Lad os få den lagt. Sådan.
Jeg er så nervøs,
men jeg må bare tage mig sammen og sige, hvad jeg synes, vi bør gøre.
Han står på det.
Jeg tjekker lige…
Jeg har placeret det, men ved ikke, om…
Kan jeg gøre det uden det?
Det var imponerende.
-Kom denne vej. -Okay.
Ups. Undskyld.
-Alt vel? -Jeg gled.
Okay.
Se her. Jeg tror, du kan gøre det.
Det tror jeg også.
Og også det her.
-Ja. -Okay?
Joe er en dark horse.
Han gik meget logisk til udfordringen og behøvede ikke brædderne.
Vi havde god holddynamik.
Jeg tror, jeg har styr på det.
Lottie, det her er en toer. Tag den længst væk først.
Og tag så den, der er tættere på.
Han får næsten mig til at hente den anden. Jeg tænker bare: "Okay."
Jeg er vild med, at Joe kommer ud af sin skal.
Han var selvsikker.
Det motiverede mig også.
-Jeg gør det. -Alt vel?
-Jeg gør det. -Sådan. Ja!
-Vi har en her… -Kom her med den.
Ved du, hvad man siger om ordrer i militæret? CLAP.
Tydeligt, højt, som en ordre, med pauser.
Joe er CLAP. Jeg er vild med det.
-Du gør det så godt. -Det er en god ting.
Vi har travlt. Lad os skynde os, men ikke haste.
-Okay. -Godt.
Tillykke! Godt kommet over!
Jeg tror, det bliver tæt.
Jeg har ti poser, venner!
Hvis vi skal vinde,
må Zuu være påpasselig, metodisk og hurtig.
-Sådan! -Ja, Zuu!
-Godt gået af ham. -Kom så.
Okay.
-Skal du bruge et bræt? -Måske. Kan jeg krydse her?
Det tror jeg, du kan.
Du er høj. Du tager lange skridt. Du har det her.
At krydse broen er noget af det sværeste, jeg kommer til at prøve.
Jeg tænker bare: "Kan broen holde min vægt?"
Det er et stort hul.
Du har styr på det.
-Du kan godt. -Åh gud.
Vær hurtig, men afslappet.
-Jeg ved ikke, om det er for stort. -Du kan godt.
Zuu, tag et øjeblik. Kig på mig.
Gør det ikke, hvis det er for stort. Du får et bræt.
Zuu er en meget stor personlighed.
Han er stolt.
Men træffer han rigtige valg?
Det kommer ikke bag på mig, hvis næste deltager i aflukket bliver Zuu.
Nogle gange afskriver folk mig.
Jeg er ikke den stærkeste.
Hvis jeg kan komme igennem det her, vil folk derhjemme se, de kan klare alt.
-Ja! -Ja!
Du kan godt!
Forsigtig. Den bevæger sig en smule.
-Sådan, mand! -Ja!
-Sådan! -Ja!
-Sådan! -Flot dykket!
-Sådan! -Dykket!
Sådan!
Jeg er så stolt af mit hold. De var alle fantastiske.
Jeg elsker jer.
Godt gået, begge hold. Det så ikke let ud. I gjorde det godt.
I vil nok gerne vide, hvordan det gik. Jeg har jeres tider.
Grønt hold,
I gennemførte udfordringen på 18 minutter og 56 sekunder.
Blåt hold,
I gennemførte udfordringen…
…på 14 minutter…
-Ja! -…og 47 sekunder.
-Ja! -I vinder denne udfordring.
-Tillykke. -Godt gået.
Godt gået.
I vandt med en ganske betydelig margin, og der var en grund, til at I vandt.
Mod og god strategi.
I gjorde det godt. Jeg er stolt af jer.
I lige måde.
Vi vandt!
Hvordan dog?
Jeg havde aldrig troet, at de to ville føre mig til sejr,
men sku ikke hunden på hårene.
Det er taberholdets deltagere, der skal ind i aflukket.
Men I kan ikke regne med noget. Det bliver ikke jer alle.
Det bliver kun to af jer.
Den person, der ikke skal ind i aflukket næste gang…
…er Shirley.
Shirley.
Jeg vidste det.
Grunden til det er, at du så frygten i øjnene deroppe.
Og jeg ser dig lidt som en hundedyr væddeløbshest.
Jeg tror, du kan nå langt, og du skal presse dig selv.
Mange tak for det, Bear. De ord vil jeg tage til mig.
For nu er jeg en hest!
Men en hundedyr hest.
Du var så smuk i aflukket i går.
Det gjorde udslaget for Leomie.
Åh gud!
Så er vi tilbage!
I overlevede!
-Nisserne er hjemme. -Godt gået.
Holdene kom opløftede tilbage fra deres udfordring.
Goddag, hr.
Kom nu, ud med sproget.
Vi skulle krydse en bro.
Vi fik brædder til at dække huller, fordi broen var vakkelvorn.
Sagde han ikke 60 meter?
Det hurtigste hold med fire minutter
var det blå hold.
-Nej! -Nej!
Nyd det.
Joe sagde fra start: "Vi behøver ikke alle brædderne."
"Tag et bræt, og udfyld et hul."
Godt gået, Joe.
Hvor tog jeg fejl.
Kampens spiller er Joe,
som har bevist noget enormt stærkt over for sig selv.
-Joe var en leder. -Joe skilte sig ud.
-Jeg var bedre end forventet. -Jeg sidder og får tårer i øjnene.
Noget ukendt kom op i mig.
Han er en dark horse.
Når det gælder, er han som Goliat.
-Ja. -Jeg har det ærligt talt fantastisk.
Det er en ny del af mig,
og det vil jeg værdsætte, for det har givet mig selvtillid fremad.
NÆSTE GANG
Bears næste udfordring finder sted på Pandora Beach.
En udfordring er en udfordring, altid udfordrende.
Jeg er virkelig ængstelig.
Man skal tilgå udfordringer med stor respekt.
Den hedder redningsflåden.
-Det lyder chikt. -Husk at pakke badetøjet.
Det kunne lyde som en særdeles farlig udfordring.
Afsted!
Men det er en fordel, at jeg er gammel.
Vi klarer det så godt.
Laurence er i stødet. Selvsikker.
Jeg har prøvet meget mere end mange af de andre.
Kan ikke få vejret!
Laurence har vist brug for hjælp.
-Laurence, er du okay? -Nej.
-Er Laurence okay? -Hvor er han?
Han har iltmasken på.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil