Musím najít východ.
Tady je každý sám za sebe.
Je tam něco?
Možná je to past.
Co to sakra bylo?
Nástraha, co?
Přesně tak to myslím. Mě do sítě nechytíš, kámo.
Chtěla jsem tu past přechytračit. Už jsem chytřejší.
BEAR GRYLLS NA LOVU CELEBRIT
Něco vidím.
Jo!
Cestou jsem našla nástroj.
Věděla jsem, že nejdřív musím k východu
a pak pro nářadí.
Nemám tušení, jestli mi to pomůže.
Fakt nevím.
Cítím se děsně na ráně.
Polovina času je pryč a všichni soutěžící jsou stále na cestě.
Laurence má najít lopatu a podhrabat se pod plotem.
Steph se snaží najít východ skrz tunel.
A Leomie a Mel doufají, že budou na útesu první.
A mezitím je Bear stále na lovu.
Bože, to je ten tunel!
Tady.
Musím pro ty kleště.
Jestli chce Steph projít tunelem, musí proštípnout tkaninu
s pomocí štípacích kleští.
U toho keře jsme už byli.
No jasně.
Mám se schovat, nebo pro ně zaběhnout?
Fakt nevím.
Asi bude lepší, když se schovám.
V bajce vyhrála želva, ne? Neutíkej, pěkně se někde schovej.
LOPATA: 305 METRŮ
No skvělý, prší.
Krápe, leje, cáká, prší jako z konve.
Jako tehdy v Namu. V Cheltenhamu.
Déšť.
Hned je ten lov zajímavější.
Ale myslím, že jim to pomůže.
Jakýkoli hluk, který celebrity dělají, ten déšť úplně přehluší.
Potřebuju nový plán.
Vyjdu nahoru, třeba seshora někoho uvidím.
Au.
VÝCHOD
LOPATA: 9 METRŮ
Panebože. Konečně!
To je lopata.
Ta lopata je přivázaná.
Jasně. Takže lopatu mám.
Teď zpátky k východu.
Ta trasa, po které jsem šel,
je rychlá a snadná a je lákavé po ní jít,
zvlášť když je džungle tak hustá.
Můžu se téměř zaručit, že po ní někdo bude chtít jít.
Je mi horko. Jsem už unavený.
Neustále mě velmi překvapuje, jak velmi neschopný jsem
vyběhnout do kopce a dělat další věci.
Myslel jsem, že mám slušnou kondičku.
Tak jo.
Sednu si, napiju se, v klídku.
Musím dávat bacha na Beara.
Nejsem tu moc v zákrytu, ale můžu se schovat za pařez.
Tak jo, k zemi.
Někdo sem jde.
Jo, to je Laurence.
Jde po cestě.
Nemůžu dýchat.
Vydal se cestou nejmenšího odporu, což je lákavé, když jste unavení
a když je dřina prodírat se džunglí.
Ale může ho to přijít draho.
Nemůžu mluvit.
Prošel kolem.
Moment.
Tamhle, hele. Je vidět. Vidíte tamten strom?
Je hned za tím stromem.
Jenže jestli se chci pohnout, budu v terénu nechráněný.
Kryje mě jen ten strom.
Ani za mnou nic není, takže když se postavím, uvidí mě.
Uvidí zřetelnou lidskou postavu.
Jak začne kopat a nebude dávat pozor,
začnu se k němu plížit.
Takže… tady je v plotě očividně díra.
Musím ho podlézt.
Jen doufám, že za tím plotem na mě čeká svoboda.
Ale mám pocit, že Bear tu někde je.
Drž se při zemi.
Aspoň se rozhlíží. Má dobrý přehled o okolí.
Prokopával jsem si cestu ke svobodě.
Je mi vedro.
Ježišmarjá.
Pochopte, je mi 60.
Prostě jsem musel.
Nedokázal jsem se soustředit.
Neuvěřitelný.
Tohle je moje šance.
Dobře, posuneme se.
To protože jsem vypil tolik vody.
Tak jo.
Musím vykopat hlubokou díru.
Mám tě.
CHYCEN
- Byl jsi blízko. - Velmi.
Kolik ti chybělo, 30 sekund?
To ani neříkej. Neříkej to.
Začal jsem kopat a pak se mi začalo chtít na malou.
Tím jsem ztratil pár minut.
Kdybych se prostě pomočil,
což by udělal Bear,
nejspíš bych se prokopal pod plotem a už bych byl na svobodě.
Skoro to vyšlo.
- Zůstaň tu. - Dobře.
Tohle je moje druhé chycení
a vážně hrozí, že půjdu domů.
Takže, už mám první úlovek.
Bylo to těsnější, než jsem čekal.
Prvního mám, je čas dát vědět ostatním.
- Co to je? - Co to je?
- To znělo jako… - Někoho chytil.
- Sakra. - A je to tady.
Čtyři lidi odejdou do Arény a jeden se už nevrátí.
Je to teď trochu děsivý.
Normálně se těmto hlavním stezkám vyhýbám,
vždycky se tím prozradíte, ale teď mě tlačí čas.
Musím zrychlit a dostat ještě aspoň jednoho.
Teď určitě hledá další oběť.
Blížíme se k jediné oblasti, kde teď podle mě můžou být.
Snaží se zaslechnout cokoli zvláštního.
Lámání větviček, hlasy, šepot.
Část rokle jsem už prohledal.
A pokud nejsou fakt skvělí, jsou někde dál.
Leomie i Mel se pořád snaží najít východ na útesu,
ale žádná neví, jaký nástroj budou potřebovat, dokud východ nenajdou.
No tak.
Nechci, aby mě chytil.
Představa chycení mě děsí.
Říkám si, že jestli tuhle Arénu nepřežiju,
tak jsem mimo.
Budu první, kdo vypadne a pojede domů.
A to nikdo nechce. Ani já to nechci, fakt ne.
Panebože.
Mám to.
Východ.
Jsem u východu.
Snažila jsem se povolit ten řetěz na voru,
abych tu věc zvedla a připoutala se.
Moment, potřebuju nástroj!
Fakt klika.
Nějakým zásahem štěstěny
jsem měla ten správný nástroj.
Mám hrozný strach. Soustředím se.
Aha, něco tam vidím.
Myslím, že jsem to našla. Útes.
Někdo tam už je.
V Jezeru kajmanů vidím Mel.
Je to její.
Viděla jsem Leomie.
Napadlo mě: jsem u jejího východu, ten měla v plánu.
Moc dobře to nevymyslela, co? Jenže já taky ne.
Ale někdo přišel první, a to jsem byla já!
Je to tohle? Tohle.
Východ je zabraný, Mel je venku.
No a co.
Půjdu tudy.
Snad to nějak vymyslím.
Je mi zle.
Je mi blbě a je mi vedro.
Je to mega těžký.
Ale prostě polezu dál.
To. Mě. Poser.
Jsem u východu!
Takže někdo unikl.
Poběž.
Ty vole.
Doslova hyperventiluju.
Ale jak mi to došlo, tak jsem nemohla ani dýchat.
Měla jsem chuť se vysvléct a skočit za krokodýlem.
Bylo mi to jedno.
„Bože, jsem venku!“
Kdo je to?
To je Leomie.
Chci, aby Leomie dostal.
Do toho, Beare.
Had.
Proboha, všude samý had.
Právě jsem něco nebo někoho slyšel.
Hele, tam je Leomie.
Nijak se nesnaží skrývat,
ale taková samolibost svádí k průšvihu.
Je to další past?
Jednu svoji síť jsem umístil na břeh tohohle vyschlého řečiště.
Je malá šance, že ji dostaneme.
Můžu tu past přechytračit?
CHYCENA
Tak tohle mě **** sere. Nenávidím tě, ty ****.
Já do té pasti nepadla. Snažila jsem se ji přelstít,
takže doufám, že ve mně vidí potenciál.
Další v prachu.
Chytil dalšího.
Teď už nemám moc času.
Zbývá jediný člověk.
BEAR: 49 METRŮ
Mám běžet, nebo se skrývat?
Jemu neuteču.
Snad projde kolem mě.
Poslouchejte.
Vtip je v tom, že když přestalo pršet,
tohle uslyšíte zdaleka.
Musíme postupovat opatrně.
Co to je?
Někdo tu je.
Slyšíte to?
Nemám přehled o čase.
Tam v tom skalním výběžku se něco pohnulo.
Vidím ho.
Vidím tě, Beare. Copak děláš?
Mám odsud výborný výhled, ale taky dobrý terén pro běh.
Asi tam vyběhnu.
Bude rychlejší než já, že?
Jestli se hne,
hnu se i já.
Tak začni.
Zbývá mi necelá minuta. Teď, nebo nikdy.
Skvělý.
Chytil jsem tě, ale zbývalo jen asi 15 sekund.
Zahlédl jsem černou a prostě jsem musel.
- To ne! - Buď na sebe hrdá.
Měla jsem běžet.
CHYCENA
Tak se mi podařilo vystopovat a chytit tři celebrity.
První Bearův lov celebrit skončil.
- To mě podrž! - No ne!
- Třetí. - Chytil třetího.
- Jdeme na to. - Bože.
- Panebože. - Panebože!
Kdo je to?
Heja hej!
- No ne! - To snad ne.
- Panebože! - Ona to zvládla!
Dostala jsem se ven, ale jsem hotová.
Už to nikdy nechci dělat. Modlím se, abych nemusela.
- Bylo to brutálně děsivý. - Mel B!
Kde jsou ostatní?
Zatím tu jsi sama.
A stihla jsem to do hodiny.
Jo!
- Tak to vyklop. - Jaké to bylo?
Děsivé. Doslova.
Děsivé.
Musela jsem plavat s krokodýlem, přeštípnout takový řetěz,
připnout se k tomuhle a vylézt na tu zatracenou…
- Kecáš. - Ty kecáš, Mel!
Nemohla ses prostě někde schovat?
- To bych se strašně bála. - Jo.
Byla to brutální Aréna,
což bylo jasný, Bear taky není žádná bábovka.
Samozřejmě, že ne, ale taky už víme,
že Laurence Llewelyn-Bowen má malý močák.
Chycené celebrity odjíždějí a budou čelit Soudu.
Jeden z nich půjde domů.
Zaprvý, klobouk dolů.
První celebrity dnes byly v Aréně.
Je to děsivé místo, velmi náročné.
Laurenci, jak to šlo?
Bavilo mě vnímat celou situaci,
ale totálně mě zklamal močový měchýř a omlouvám se.
Říkáš, že jsi vnímal situaci. V tom ses zlepšil,
ale musíš na tom hodně zamakat.
Když jsem tě chytil, zbývalo ti k úniku 30 sekund.
- To močení tě stálo únik. - Asi jo.
- To je fakt. - To je.
Steph, ty ses jako jediná schovala.
Jo.
V některých ohledech je to chytrá taktika a málem jsi přežila.
- Jo. - Ale tohle bez riskování nevyhraješ.
- Rozumím. - Jo.
- Dobrá poznámka. - Leomie, jakou jsi měla taktiku?
Moje taktika byla najít nástroj a pak někde najít východ.
A první nástroj byla past.
Druhou past jsem chtěla přelstít.
Myslela jsem, že nástroj dostanu bez spuštění pasti,
ale teď už vím, jak Bear uvažuje.
Když vidíš past, zapomeň na ni a jdi dál.
Nechat se jednou chytit je blbý.
- Dvakrát, to už je velká chyba. - Jo.
Chyba v divočině vás zabije.
Dobře. Jednoho z vás čeká dlouhá cesta domů.
Leomie, ty jsi dnes podle mě jako jediná
očividně neměla opravdový plán.
Chytil jsem tě včera.
I dneska.
Bylas dlouho v zelené.
Vrtulník je na cestě. Končíš.
- To snad ne. - Díky.
Z první Arény jsem měla rozhodně zážitek.
Neskutečný.
Jsem samozřejmě zklamaná, že nejdu dál.
Ale hra je hra a přeji všem hodně štěstí.
Ahoj!
Já čumím.
- Co se stalo? - Jste tady.
- Jsme tady. - Jsem tu.
Kde je Leomie?
- Ne. - Co? Leomie je doma?
- Jo. - Ne, no to ne.
Všem se nám tu líbí, ale tohle není seriál.
Je to hra
a Aréna vás může poslat domů.
Co se stalo?
Oba nás chytil, ale mě chytil asi 30 vteřin před koncem.
Takže mě chytil a pak vystřelil.
Já to měl složitější a trapnější.
- Jo, je to vtipná historka. - Šel jsem čurat.
Ne!
- Tak ho chytil. - Na oranžovou nejezdi!
- Vytékala dost oranžová. - Jo, na oranžovou!
- Jste frajeři. - Ano.
- Dobrý. - Skvělý.
Už nikdy nechci jít do Arény,
takže teď se musím soustředit na výzvy.
Páchneme jako Bear.
Chceš lžíci?
Ne, zbagruju to jako pravý jeskynní muž.
Co když o tebe přijdeme? To by nešlo.
Tehdy dospějete.
- Zaber, Shirley. - Jo.
- Opři se do toho. - Jo.
Jo.
Ty jsi se svou první láskou? S manželkou?
Jo, jsem s Hannou. Hádám, že to je asi moje pravá láska.
- Dobře. - Jo.
- No vidíš. - Jak jste se poznali? Na natáčení?
- Při The Inbetweeners. - Vážně?
- Jo. - Tak se seznámí spousta lidí.
- Před kolika lety? - Před 14 lety.
- Už 14 lety? - Jo.
- Vy už jste spolu tak dlouho? - Jo.
- To je skvělý! - Bože.
- Jste svoji? - Jsme zasnoubeni.
- Jo. - Jsme si…
Jsme si moc blízcí, prostě… Je to…
Tady mi vadí hlavně to, že s ní nemůžu mluvit.
- Jo. - A to delší dobu.
Nevím, jestli jí to chybí, ale…
- Nejspíš si užívá. - „Díkybohu, že je pryč.“
- „Konečně.“ - Jsem tu bez své terapeutky.
Taková je v podstatě moje situace.
Nikdy jsem nic takového nedělal a netušil jsem, jak to půjde,
ale věděl jsem, že odloučení od rodiny mě bude trápit.
Je to těžký. To mě tady trápí nejvíc.
Nevím, jak to zvládnu.
Je zvláštní, co se o sobě v takových situacích dozvíme.
Ty to znáš z kariéry, jsi jen…
Když jste pod tlakem, často zvládnete až nečekané.
Nebo ne.
- Někdo to nezvládne. - Jo.
Ahoj, všichni.
Čas na táborák.
Pojďte sem.
Dobrý večer všem.
Gratuluju, Mel. První a dobrá práce.
Jsi první, kdo se dostal z Arény, skvěle.
A samozřejmě nás šokoval odchod Leomie.
Ale mám novinku.
V příštích dvou dnech se všichni zúčastníte jedné ze dvou výzev.
První výzva se jmenuje Přemostění
a proběhne zítra ráno v Rokli.
Šest z vás se popere s Přemostěním
a zbytek zůstane v základním táboře.
Una, Danny a Shirley, vy budete Zelený tým.
- Dobře. - Jo?
Zní to dost děsivě.
Říkala něco o rokli a mostu.
Takže si myslím, že to bude něco ve výškách.
To zvládneme, jo.
Mám strach z výšek. Nemám ráda výšky.
Mám velké obavy, bývám nervózní z neznámého.
- A Zuu, Lottie… - Ano!
…a Joe, vy budete v Modrém týmu.
Můj tým jsou dva nejhorší lidi, co jsem mohl dostat.
- Jdeme na to. - Jo? Dobře.
Jo?
Pardon.
Mám Joea, furt vyděšenýho,
a Lottie, která je tady asi na dovolené.
Pojďte sem, začínáme.
Zuu, my to dáme. Dáme to, kluci.
V pohodě.
Myslím, že umím poslouchat pokyny
a dělat, co mi řeknou.
Ty, Joe, asi budeš mozek.
Doufám, že mi to k něčemu bude.
Řeknu vám jednu věc. Umím vést.
- Ty jsi vůdce, že? - Jdeme na to!
Zítra mám v plánu spojovat Lottie a Joea.
Jako vůdce můžu říct, jestli se něco může zlepšit,
tak oni dva.
- Použijte, co umíte. - Jo.
- Co nejhoršího se může stát? - Klid.
- Zvládneme to. - Klid, my to zvládneme.
Jo, klidní, soustředění…
- Jo. - Fokus.
- Co to máš na síti? - Co jako?
- Na téhle straně. - Zvenčí.
Ne, nalevo. Vlevo.
- Nalevo. Níž. - Jasně.
- Níž. - U hlavy.
Ale je to venku.
- Co to je? - Je to velký.
To snad… Zavřete si sítě!
Bude to tady řádit. Joe, pozor.
- Panebože! - Je to obrovský.
- Panebože. - Lítá kolem dokola.
Ty vole, je u Dannyho!
Kdo řekne pohádku na dobrou noc?
Boris by mohl znát hezkou německou pohádku na dobrou noc.
Znám jich jen pár, co jsem říkal dětem,
ale fakt jen pár,
když byly menší.
A moje první dítě se narodilo v lednu.
Byla velká zima
a brzy se stmívalo.
Dobré ráno, Laurenci. Kafe?
Panebože, seš úžasná.
Nevím, jak Mel říct, že chrápe.
Co na způsob Spice Girls? Jako „Zig-a-zig-á“?
- Ahoj, Borisi. - Ahoj, Lottie.
Sakra, padají mi plavky.
Co je?
Tady si to srovnám.
- Jak se cítíš? - Dobře.
Včera jsem nemohl usnout.
Spát v pokoji s dalšími lidmi je trochu výzva.
Kola a Mel B hodně chrápou.
Asi už chápu, proč se jí přezdívá Scary Spice.
Spal jsem uprostřed a poslouchal ten děsný randál.
Pak jsem hledal polohu pro koleno.
Co máš s kolenem?
Při minulé výzvě jsem šlápl na větev,
uklouzl jsem a podlomilo se mi koleno.
Něco prasklo a pak to začalo otékat.
- Borisi, v pohodě? - Ne.
Takže nemůžu moc chodit.
Celkově mě to dost štve, protože… Chci se zúčastnit výzvy,
ale mluvil jsem s doktorkou
a prý hrozí, že si ho poškodím,
že to vážně hrozí.
Sakra.
Každý sportovec ví, co je to zranění.
Teď vyčkávám, jestli jsem si nepoškodil kloub.
Ještě nechci myslet na odchod,
mám pocit, že tady můžu ještě hodně dokázat.
Mám chuť se tady toho lovu účastnit.
Tak mi držte palce.
Jsi v pohodě?
Zdálo se mi o tom, jak dělám výzvu.
To je dobré znamení. Znamená, že jsi ve střehu.
Ale nedal jsem to!
Bojím se, že prohrajeme,
a bojím se, že půjdu do Arény,
protože ti včera byli v hrozném stavu.
Laurence vypadal jako muž,
co odešel z práce v kanclu někam do lesa,
všichni si myslí, že je mrtvý, a on se po třech letech vrátí
a mluví vymyšleným jazykem.
Tak vypadal. A to tam byl jen hodinu.
Kdo byl v životě zatím tvůj největší soupeř, Borisi?
Vždycky ten muž v zrcadle.
Skvělý obrat.
K sobě jsi nejtvrdší.
Ten démon je tam vždy.
Největší výzvou bylo vidět se každý den ve zprávách.
Je to stres, vědět, že o vás budou psát.
Je to otravné.
Volají vám, varují vás, ale stejně to udělají,
a vy jim říkáte: „Co mám jako říct?“
Když je vám nejhůř, chtějí vás ještě dorazit.
Když jsem byla na odvykačce, chtěli vydat článek o tom,
že mě má sestra nenávidí.
S pláčem jsem jí volala. „Nečti to.
Víš, že tě mám ráda. Víš, že to není pravda.“
Kvůli čemu jsi šla na odvykačku?
Drogy a deprese.
To je smrtící kombinace, co?
Člověka to otupí. Nic jsem necítila.
Bylo mi jedno, jestli žiju, nebo umřu.
Byla jsem fakt ve sračkách
a máma řekla: „Musíš na odvykačku.“
Ulevilo se mi, ale nezabralo to.
- Ne. - Co tedy zabralo? Co pomohlo?
Nic. Jako, nebudu vám tu lhát.
Vlastně jsem teď měla zas být na odvykačce.
- Asi budu brečet. - Lottie, to je v pohodě.
Tady klidně můžeš plakat.
Dřív jsem na sebe bývala naštvaná za každou chybu,
ale už jsem se naučila, že se nemusím trestat.
Každý dělá chyby. A je to tak v pořádku.
Chci si dokázat, že to zvládnu.
Zvládneš.
Lottie, i já udělal spoustu chyb,
ale my nejsme naše chyby a ty jsi dobrý člověk.
- Jsme rádi, že jsi tu. - Děkuju.
- Ano, jsi zlatíčko. - Adoptuju tě.
- Tu výzvu zvládneš. - Do toho, Lots.
Díky, lidi.
V mnoha ohledech si jsme podobní.
Máme toho hodně za sebou a jak tak všechny poznávám,
cítím, že tohle moc chci, protože mě fakt baví tady být
a všechny poznávat.
A vlastně přitom poznávat i sebe.
V nejhorším zazářím v Aréně.
Drsný dveře, co?
Když se otevřou, jsou dvakrát vyšší než ty.
Vyvolávají strach, co?
- Ty hroty nahoře. - Jak se odchází?
Leomie tam prý pořád někde je.
Neříkej to.
Jsem připraven.
Už mě nebaví sedět furt v táboře a vykládat si.
Chci se pustit do výzev, zmáknout je,
dostat se na konec a vyhrát.
- Vypadáš jako Šmoula. - Neříkej to, kámo.
- Dej si čepičku. - Jsem seriózní rapper, jo?
- Jo. - Ale ne po tomhle.
Tak hele, ve světě mě respektují jako rappera…
Lidi se mě bojí a tak.
Teď je to v háji.
Vypadám jako idiot, brácho.
Vypadám jako idiot.
Co myslíš, že si o tobě řeknou soudci?
Doufám, že pochopí,
že nejsem jen holka s prodlouženými vlasy a umělými řasami.
- Umím i jiné věci. - Ano, Shirley.
Jsem soutěživá,
ale když budu dělat výzvy,
nechci zklamat tým.
Ale můj osobní strach z výšek
naplňuje mé srdce hrůzou.
Jdeme, Shirley B.
Dannyho schopnosti sportovce mu můžou neskutečně pomoct.
Jo.
Jestli ho řídí Shirley, to je vlastně dokonalý.
Ano, je.
Hlavní hrozbou je, že skončíme v Aréně.
Neberu to na lehkou váhu.
- A pak Lottie, Zuu a Joe. - Ano.
- Pojďme. - Jdeme na to.
Ti dva jsou velmi hluční
a Joe musí být rázný.
Pořád hodně přemýšlí. Pořád dělá tohle.
Ne, je moc… Ne, on poslouchá.
On by v mých Spice Girls nebyl Rozhodná Spice.
Chci to dokázat, nechci selhat.
Zatím čau.
- Ano! - Ahoj!
- Drž palce. - Čau!
Jste skvělí!
A… nechci jim být k ničemu.
Ahoj!
Vítejte v Rokli.
Tohle je Přemostění.
Nad touhle roklí.
Z mostu je to dolů asi 60 metrů
a Přemostění měří taky asi 60 metrů.
Ničemu nevěřte. Nic nepředpokládejte.
V divočině je všechno nepředvídatelné.
Vše je nestabilní.
Zvykněte si.
- Jo? - Panebože.
„Nervózní“ asi není to správné slovo.
Jsem vyděšený. Vytřeštěné oči, trauma.
Proč to musí dělat?
Nebudu lhát.
Myslím, že to bude děsivý zážitek.
Vaše první výzva je zkouškou týmové práce.
Na druhé straně mostu
je v bedně schovaných deset pytlů zásob.
Pracujte v týmech.
Pytle zásob musíte dostat přes rokli
s pomocí navijáku.
Jak vidíte, na mostě chybí řada prken,
ale máte k dispozici tři navíc,
využijte je v mezerách co nejlíp.
Na můstek smíte vždycky jen dva.
Když spadnete, dokážete se nějak vytáhnout.
Oba týmy se vystřídají a je to závod s časem.
Vyhrává nejrychlejší tým.
Jste v pohodě? Jste v pořádku?
Jsem strašně nervózní.
Asi bude lepší nedívat se dolů, nevyděsit se,
protože kdo tam půjde, musí to připravit.
Musíme postavit most. Mezery…
Hlavně se asi musíš natáhnout a chytit první prkno.
Dobře, vidím i provaz, visí tam dole.
Před každým krokem musíme udělat tohle.
Ujisti se, že to drží.
Mám pocit, že se to musí promyslet.
Nedá se spoléhat na to, že mluvení
vás ve složitých situacích zachrání.
Možná je lepší jít po stranách, takže možná…
Já nevím.
Musíte mít strategii a pak… Pak tu strategii provést.
Na konci si nesmíme oddechnout.
Říct si: „Zvládl jsem to.“
Musíš chytit to volný prkno a s tím ten most přejít.
- Jdu se podívat. - Zvednout ho a jít dál.
Všichni pořád mluví.
S těmi dvěma jsem teprve pár dní,
ale už ignoruju všechny jejich užitečné informace,
abych se mohl soustředit na jednu věc.
Zelený týme, půjdete první.
A Modrý tým, aby neměl nespravedlivou výhodu,
půjde pryč, dokud nepřijde na řadu.
Bear vás taky bude individuálně hodnotit
na základě vašich rozhodnutí a výkonů v této výzvě.
Špatný výkon vás může poslat do Arény.
- Hodně štěstí. - Děkujeme.
- Je to tady. - Takže půjdeš první.
- Ty půjdeš druhá. - Přejdu to první.
Jasně. Dobře. Jo.
Na mostě zkus jít co nejvíc uprostřed,
ať neztrácíš rovnováhu.
- Rovnováhu, ano. - Vím, co dělám.
Potřebuju ty pytle sem a převézt je tam,
a až tam budou, můžu jít.
- Tak jo, jste připraveni? - Jsme.
Čas běží.
Tak já jdu, jo?
Hodně štěstí.
Shirley, dobrý?
- Můžeš na to šlápnout. - Dá se posunout.
Ani v nejdivočejších snech
bych nečekala, že půjdu přes most ve výšce 60 metrů nad zemí.
Ani na mistrovství světa jsem nebyla tak nervózní.
Jak sem stoupneš,
nespěchej, opři se o to.
Ale půjdu krok za krokem a pokusím se splnit svůj úkol.
Super. Skvělá práce.
Shirley se bojí výšek a my to věděli,
takže bylo skvělé, že tam měla Dannyho.
Skvěle, Shirls. Dívej se na prkna.
Nemůžu se dívat dolů.
Je to příšerně děsivé.
Můžeš jít první, abych mohl nést to prkno?
Nevím, jestli tu má dáma mít přednost.
Já bych poslala Dannyho jako prvního.
Jo, je to fakt výška.
Když půjdete moc rychle, spadnete.
Tady nahoře trochu fouká.
Shirley, mohla bys… Shirley?
Shirley.
Můžeš se vrátit pro prkno?
Panebože, ona se musí vrátit. K tomu ji nemůže nutit.
Otočit se je těžké. Hele, to je…
Musí se pustit.
Dívala se dolů
a zdálo se, že se už nedokáže pohnout.
Čas běží!
Byla jsem vyděšená,
ale nechtěla jsem vypadat
jako nějaká babka, která nedokáže splnit výzvu.
Chci se před Bearem ukázat.
Zkusím to.
Je to buď, anebo.
Super.
To je ono.
Nepouštěj to prkno.
Skvěle, Shirley.
Pěkně pomalu. Můžeš povolit nohy.
Má tchyně není o moc starší.
A to si piš, že ta by na tenhle vratký most nešla.
Dobrý? Máš to?
Jedna, dva, tři, čtyři.
Jdu zpátky pro zbytek.
Doufám, že se tchyně nedívá.
Jo, budeš mít průšvih.
Víš, jak se protahuješ v józe? Předkloň se.
Tak.
- Ča-ča-ča. - Ča-ča-ča.
Způsob, jakým se zhostila výzvy, které se bála,
jakým ji zvládla, byl naprosto inspirativní.
Zvládla to.
- Shirley! - Dobrá práce.
Výborně.
Panebože. Dobrá práce.
Byla jsi úžasná.
Danny se vrátil pro Unu,
aby jí případně pomohl převézt ty pytle.
- Tady máš. - Děkuju.
- Dobře. - Zatáhněte za kladku!
- Bože. Je to těžký. - Dobře.
Zaber, ještě trochu!
Moment. Už to bude.
- Ještě jeden. - Tak poběž!
- Drž se uprostřed. - Dobře.
Máš dobrou rovnováhu. Pěkný.
Skvělý.
- Dobře. - Shimmy!
Pěkný, to se mi líbí.
Ani jednou jsem se nepodívala dolů.
Jdeme.
- Ruku na krabici. - Jo.
Skvělá týmová práce. Táhli jsme za jeden provaz.
Ruku na krabici. Dobře.
- Týmové objetí. - Dobrá práce.
Panebože. To bylo neuvěřitelné.
Zvládli jste to. Dobrá práce.
- Jako tým. - Dobrá práce.
Ty ses neuvěřitelně překonala. Danny, ty jsi makal.
Shirley, čelila jsi strachu.
Přejít ten most bylo to nejtěžší, co jsem kdy udělala,
ale člověk není nikdy moc starý na to,
aby zkusil přemoct svůj strach,
a přesně to jsem dnes udělala.
Bylo to boží.
Ohromilo mě, že Bear vymyslel tým,
který tvořili Shirley, Danny a Una,
protože to je tým snů.
O ten tým se nebojím.
V druhém týmu se zjevně ujme vedení Zuu.
Potřebujeme vůdce, ale taky někoho, kdo ví, co dělá.
Nemá smysl být vůdce jen kvůli titulu.
Tak jak to uděláme?
No, hele, nejdřív tam dáme ta prkna.
- Jo. - Já odemknu ty krabice.
- Jo. - Připravím zásoby.
- Jo. - Co nejrychleji je převezu.
- Máme teda oba nést prkna? - Ano.
- Jo. - Modrý týme, můžeme?
- Jo. To dáš! - Jdeme na to.
Začínáme. Běžte.
- Opatrně. - Jo.
- Uvidíme se. - Stoupnu na most.
To dáš, Joe!
- Bála jsem se o Joea. - Proč?
Vypadá trochu jako…
Jako takhle a ze všeho vycouvá.
Vycouvat ze všeho není dobrá taktika.
- Jdeme na to. - Snažím se nehýbat.
Položím prkno. Pokládám.
Jsem celý nervózní,
ale musím sebrat odvahu a říct, co máme podle mě udělat.
Jo, je tam.
Jen se podívám…
Položil jsem to, ale vlastně nevím, jestli…
Přejdu i bez něj, ne?
To bylo působivé.
- Pojď tudy. - Dobře.
Hups, promiň.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Jo? Dobře.
Sleduj mě, jo? To zvládneš.
Jo, to zvládnu taky.
Určitě to zvládneš.
- Jasně. - Jo?
Joe je černý kůň.
Celou dobu uvažoval velmi logicky
a prkna ani nepotřeboval.
Měli jsme skvělou dynamiku.
Jo. Myslím, že to mám.
Lottie, bereme to nadvakrát, jo? Takže nejdřív ten vzdálenější.
- Jo. - A pak ten bližší.
Skoro mám chuť pro ty pytle sama jít.
- „Rozkaz.“ - Rozkaz.
Joe se rozjel a byl to úžasný pohled.
Cítil se sebevědomě.
Myslím, že mě to namotivovalo.
- Jsem tu. - A dobrý?
- Jsem tu! - Dobrá práce! Jo!
- Jeden máme tu, ale… - Přines mi to.
Víš, jak se v armádě vydávají rozkazy?
- Jak? - Zřetelně, hlasitě…
- Myslela jsem… - A s pauzami.
Přesně to Joe dělá. Je skvělý.
- Skvělá práce, jen tak dál. - To je dobře.
Musíme zrychlit, ale nesmíme být zbrklí.
- Dobře. - Oukej.
Gratuluju! Přešli jste to!
Myslím, že to bude těsné.
Mám deset pytlů!
Ale pokud chceme vyhrát,
Zuu musí být opatrný, metodický a hlavně rychlý.
- Jo, kámo! - Zuu!
- Frajer. - Rychle.
Jo.
- Potřebuješ prkno? - Nevím. Jde to bez něj?
Zuu, určitě to zvládneš.
- Ano. - Jsi vysoký, máš dlouhý krok.
- Máš tohle. - Jo.
Přejít ten most
byla jedna z nejtěžších věcí v mém životě.
Jasně, že mě napadlo: „Unese ten most moji váhu?“
To je velká mezera.
Jo, to dáš.
- Dáš to. - Panebože.
Rychle, ale uvolněně.
- Nevím, jestli to překročím. - Zvládneš to, Zuu.
Zuu, vydechni. Podívej se na mě.
Jestli je to moc velké, přineseme ti prkno.
Zuu, tak to je velká osobnost.
Je velice hrdý.
Ale umí se rozhodovat?
Vůbec by mě nepřekvapilo,
kdyby jako další skončil v Aréně pan Zuu.
Občas mě lidi odepíšou.
Nejsem nejsilnější. Nejsem nejmocnější.
A pokud dokážu, že to zvládnu,
ukážu tak lidem doma, že dokážou cokoli.
- Ano! - Ano!
Ty to dáš!
Tady opatrně, trochu se to hýbe. Tak jo.
- Ano, kámo! - Ano!
- Máme to! - Ano!
- Boží! - Skvělý skok!
- Máme to! - Ten skok!
Máme to!
Jsem na svůj tým hrdý. Všichni byli úžasní.
Oba vás miluju.
Oba týmy si vedly skvěle. Nevypadalo to snadno.
Skvělá práce.
- Díky moc. - Dobře.
Asi chcete znát výsledek.
Mám vaše časy.
Zelený týme,
výzvu jste splnili za 18 minut a 56 sekund.
Modrý týme,
výzvu jste splnili…
za 14 minut…
- Ano! -…a 47 vteřin.
- Ano! - Jste vítězi této výzvy.
- Gratuluju. - Dobrá práce.
Gratulujeme.
Ale vyhráli jste s velkým náskokem,
a ne bezdůvodně.
Srdce a dobrá strategie.
Byli jste úžasní. Jsem na vás pyšná.
Já taky.
Vyhráli jsme!
Nevím jak!
Nečekal jsem, že mě ti dva dovedou k vítězství,
ale nesuď knihu podle obalu.
Členové poraženého týmu půjdou do Arény.
Ale nemáte nic předpokládat. Nepůjdete tam všichni.
Půjdete tam jen dva.
A tím, kdo do Arény nepůjde,
je Shirley.
Shirley.
Já to věděl.
A to z toho důvodu, že čelila obrovskému strachu,
a teď mi připadá trochu jako dostihový kůň za miliony dolarů.
Myslím, že to dotáhneš daleko, a chci tě šetřit.
Moc ti děkuju, Beare. Vezmu si tvá slova k srdci.
Protože teď jsem kůň!
Ale kůň za milion dolarů.
Včera v Aréně jsi vypadala úchvatně.
Právě to Leomie nepomohlo.
To mě podrž!
Jsme zpátky!
Přežili jste!
- Trpajzlíci jsou doma. - Super.
Týmy se vrátily ze své výzvy.
Pane.
Tak povídejte!
Museli jsme přejít most
a měli jsme prkna na překrytí děr, protože ten most byl rozviklaný.
Takže 60 metrů?
Rychlejší tým o čtyři minuty
byl Modrý tým.
- Ne! - Ne!
Užijte si to.
Joe od začátku říkal: „Tolik prken nepotřebujeme.“
- Frajer Joe! - „Stačí nám jedno.“
No skvělý, Joe.
Mýlil jsem se.
Absolutním vítězem je Joe,
který sám sobě dokázal něco velmi silného.
- Joe byl vůdce. - Joe byl neskutečný.
- Byl jsem lepší, než jsem čekal. - Vy mě rozbrečíte.
Netušil jsem, co ve mně je.
Ne, je to černý kůň.
Když na to přijde, je jako Goliáš.
- Jo. - Upřímně, cítím se úžasně.
Řekl bych, že jsem našel nějaký nový kus sebe
a budu si toho vážit,
protože mi to dodalo potřebné sebevědomí.
Bearova další výzva bude na pláži Pandora.
Výzva je výzva, takže to je vždycky výzva.
Fakt mám strach.
K výzvám se musí přistupovat s obrovským respektem.
Název zní Záchranný člun.
- Zní to celkem nóbl. - Nezapomeňte si sbalit plavky.
Zní mi to jako zvlášť nebezpečná výzva.
Skoč!
Ale mám výhodu, že jsem starý.
Zvládneme to skvěle.
Laurence má kliku. Má sebevědomí.
Prožil jsem daleko víc než většina z nich.
Nemůžu dýchat!
Laurence zřejmě potřebuje pomoc.
- Jsi v pořádku? - Ne.
- Je Laurence v pohodě? - Kde je?
Je v té kyslíkové věci.
Překlad titulků: Lucie Olešová