Musím najít východ. Teď je to každý sám za sebe.
Je tady něco?
Může to být past.
Co to sakra bylo?
Past, že jo?
To ne. Nenechám se chytit do sítě.
Chtěla jsem přechytračit past. Poučila jsem se.
BEAR GRYLLS NA LOVU CELEBRIT
Do háje.
Jo!
Cestou k východu jsem našla kleště, i když vím, že nejdřív mám hledat východ,
a až pak nástroje. Nevím, jestli mi to pomůže. Netuším.
Jsem na ráně.
Uběhla téměř polovina času a všichni čtyři soutěžící jsou volní.
Laurence má instrukce, aby našel lopatu a mohl kopat pod plotem.
Steph hledá východ z tunelu.
A Leamie s Melem doufají, že se dostanou k výstupu na skálu.
A Bear je stále na lovu.
Bože, to je východ.
Tady. Kleště jsou přímo tam.
Aby se Steph dostala tunelem ven, musí přestříhat jeho kryt pomocí kleští.
U toho keře jsme byli. No jasně.
Mám se schovat, nebo se je pokusit vzít? Nevím.
Asi bude lepší se nejdřív schovat. Nakonec vyhraje želva, ne? Schovám se.
VZDÁLENOST K LOPATĚ: 305 METRŮ
Super, prší. Silný, hustý, hnusný, mokrý déšť. Připadám si jako za války.
Déšť. Ten tenhle lov oživí. Ale vlastně jim bude hrát do karet.
Všechny zvuky, které budou vydávat, ten déšť přehluší. Potřebuju nový plán.
Zkusím se dostat někam výš. Třeba odtamtud někoho zahlédnu.
Au, sakra.
Au.
VÝCHOD
VZDÁLENOST K LOPATĚ: 9 METRŮ
Panebože, konečně. Mám lopatu. Je přivázaná.
Dobře. Takže mám lopatu.
Teď zpátky k východu.
Ta cesta, po které jsem šel, je rychlá a lákavá,
zvlášť když je zbytek džungle takhle hustý. Vsadím se,
že se na ni jeden z nich dostane a bude ji chtít použít.
Je mi horko. Jsem vyčerpaný.
Hodně mě překvapilo,
jak moc neschopný jsem v běhání do kopce a podobných fyzických věcech. Myslel jsem,
že jsem na starého chlapa celkem fit.
Tak jo. Na chvíli si sednu.
Bacha na Beara.
Nejsem tu moc krytý, ale můžu se schovat za tenhle pařez.
Tak jo, k zemi.
Někdo tam jde.
Jo, to je Laurence. Jde po téhle cestě.
Nemůžu.
Vydal se cestou nejmenšího odporu, což je lákavé,
když jste unavení a nechcete se prodírat džunglí. Ale nejspíš ho to bude něco stát.
Mám dost.
Už přešel. Moment.
Tady je. Vidíte ho? Je přímo za tím stromem.
Teď bude problém, protože je tam volné prostranství.
Jediným krytím je ten strom. Navíc je tady horizont,
takže když si stoupnu, bude vidět jasná silueta lidské postavy.
Ale až se začne soustředit na kopání, zkusím se k němu připlížit.
Tady je zřetelná mezera v plotě. Zkusím se pod ním podkopat. A doufám,
že na druhé straně na mě čeká svoboda.
Ale cítím, že Bear je někde tam.
Dobře, zůstaň dole. Teď se rozhlíží. A prozatím má dobrý přehled.
Jsem v půlce cesty na svobodu.
Je mi horko. Nezvládnu to.
Je mi 60 let.
Musel jsem.
Nemohl jsem se soustředit.
To snad ne.
Mám šanci.
Zkusím to.
Asi jsem toho moc vypil.
Fajn.
Potřebuju velkou díru.
Mám tě!
Byl jsi dost blízko.
-Hodně. -30 sekund a prolezl bys.
To neříkej. To neříkej.
Prostě jsem začal kopat, ale potřeboval jsem na malou.
A tím jsem ztratil pár klíčových minut. Kdybych to neudělal a pustil to do kalhot,
což by on udělal,
nejspíš bych se v klidu podhrabal pod plotem a už bych byl na svobodě.
Skoro.
Zůstaň tu.
Jo.
Chytil mě podruhé a teď mi hrozí, že půjdu domů.
První úlovek. Ale bylo to těsnější, než jsem myslel. Prvního mám,
takže teď ti další.
-Co to? -Co to?
-Znělo to jako něčí zkáza. -Někoho má.
Ou.
Je to tu.
Do Arény šli čtyři lidé, a jeden se nevrátí.
Teď je to děsivé.
Normálně se takovým cestám vyhýbám, protože jsou příliš snadné,
ale nemám moc času. Musím přidat, abych chytil ještě alespoň jednoho.
Určitě je někde tady.
Blížíme se k podle mě jedinému místu, kde teď mohou být.
Snažím se zaslechnout cokoliv neobvyklého. Lámání větviček. Hlasy, šepot.
Prošel jsem tuhle rokli, a pokud nejsou fakt dobří, jsou tam.
Leomie a Mel se snaží najít východ na útesu, ale ani jedna neví,
jaký nástroj budou k útěku potřebovat, dokud tam nebudou.
No tak…
Nechci, aby mě chytil. Je to děsivá představa. Říkám si,
že jestli tuhle Arénu nepřežiju, tak končím. Budu první, koho vykopnou,
a půjdu domů. A to nikdo nechce. Já tedy ne.
Ou. Bože.
Východ.
Jo! Jsem tu.
Snažím se utrhnout ten řetěz, co drží můj vor,
abych se mohla dostat dál ke skále. Pak mi dojde. Potřebuju nástroj!
To je štěstí.
Měla jsem štěstí a náhodou našla ten správný nástroj.
Jsem vyděšená a soustředěná.
Už něco vidím. To bude ono! Výstup na skálu. Super.
Někdo už tam je.
V krokodýlím jezírku je Mel. Asi už to má.
Viděla jsem Leomie. Asi jsem u jejího východu, kam chtěla.
Ale nebyl to moc chytrý plán. A ni ten můj.
Ale někdo musel být první a byla jsem to já.
Takže teď tudy? Tudy. Na výstupu na skálu je Mel.
Ale to nic. Tak půjdu tudy. Snad to nějak půjde tudy.
To není dobrý. Je mi zle a hrozný horko.
Je to fakt těžké. Ale musím pokračovat.
Pane bože.
Jsem u východu!
Někdo utekl. Jdeme.
No páni. Funím jako nosorožec.
Ale byla to jen reakce na to, že jsem nemohla dýchat.
Chtěl jsem se svléknout a skočit ke krokodýlům.
Bylo mi to fuk. Ale zvládla jsem to.
Kdo je to? To je Leomie. Chtěla bych, aby Leomie dostal. No tak, Beare.
Had. Had. Bože. Je tu tolik hadů.
Teď jsem něco nebo někoho zaslechl.
Vidíte Leomie? Nesnaží se skrývat.
Ale jak ztratíte ostražitost,
máte problém.
Je to past?
Jednu z mých sítí jsem nastražil přímo na tom vyschlém břehu. Je šance,
že ji dostanu.
Zvládnu to?
CHYCENÁ
To je fakt na nic. Nesnáším tě.
Do té pasti jsem nepadla. Chtěla jsem ji přelstít. Tak doufám,
že ve mně uvidí potenciál.
A další padl.
Má dalšího.
Už nemám moc času. A zbývá poslední osoba.
VZDÁLENOST OD BEARA: 49 METRŮ
Mám běžet, nebo se dál schovávat? Neuteču mu. Tak snad mě mine.
Přestalo pršet a zvuk se najednou šíří mnohem dál.
Takže se musíme pohybovat opatrně.
Co to je? Někdo tam je.
Slyšíte?
Už nemám čas.
Viděl jsem pohyb na tom skalním výběžku.
Vidím ho. Vidím tě, Beare. Co děláš?
Mám pěkný výhled, ale i rovný terén.
Asi tam zkusím běžet. Ale on je rychlejší než já.
Tak počkám, až se pohne. Do toho.
Mám necelou minutu. Teď, nebo nikdy.
Dobrá práce. Chytil jsem tě v posledních pár sekundách. Proto když jsem uviděl něco
černého, musel jsem běžet. Takže na sebe můžeš být pyšná.
To snad ne.
Ach jo.
CHYCENÁ
Takže jsem ulovil tři ze čtyř celebrit. První lov úspěšně skončil.
-Oh. Ou, to ne! -To ne!
-Třetí. -Chytil i třetího.
-Je to tu. -Bože můj.
Panebože.
Kdo je tam?
-Ahoj, ahoj, ahoj! -Bože můj! Bože můj! Dokázala to.
Dostala jsem se ven! Ale jsem vyčerpaná. Už tam nikdy nechci. Modlím se,
abych tam už nikdy nemusela.
Byla to šíleně děsivá věc. Kde jsou ostatní?
Jo!
Nikdo jiný tu není.
A stihla jsem to do hodiny!
Povídej.
Jaké to bylo?
Děsivé. Doslova děsivé.
-To kecáš! -Kecáš, Mel!
Napadlo tě, že budeš jen schovaná?
Zbláznila bych se.
Jo.
Byla to brutální Aréna. A odpověděla nám na odvěkou otázku:
Kadí medvěd v lese? Odpověď zní ne. Ale zjistili jsme,
že Laurence Llewelyn-Bowen čůrá na plot. Chycené celebrity míří k soudu Arény.
A jedna z nich půjde domů.
Nejdřív všem respekt. První celebrity, které kdy vstoupily do Arény.
Je to děsivé místo. A je intenzivní. Laurenci, jak se ti to líbilo?
Líbil se mi přehled o situaci, ale stoprocentně mě zklamal můj močový měchýř
a omlouvám se.
Říkáš, že jsi měl přehled. Myslím, že jsi zbytečně skromný a byl jsi hodně blízko.
Když jsem tě chytil, chybělo ti snad 30 sekund. To čůrání tě stálo útěk.
-Asi jo. -To je prostě fakt.
Tak jo.
Steph, byla jsi jediná, kdo se snažil skrývat.
Jo.
Je to chytrá taktika a téměř jsi přežila.
Jo.
-Ale bez rizika nevyhraješ. -Ano. Dobrý postřeh.
Jo.
Leomie, co tvá taktika?
Mojí taktikou bylo najít nástroj a pak až hledat východ. Ale zjistila jsem,
že první nástroj byl past. Takže u druhého jsem ji chtěla přelstít.
Myslela jsem, že ho získám, aniž bych ji aktivovala,
ale už vím, jak myslet jako ty. Když vidíš past,
zapomeň na ni. Zapomeň a běž dál.
Nechat se chytit jednou je špatné. Ale dvakrát? Velká chyba.
Jo.
V divočině stačí jedna taková a je po všem. Dobře.
Jednoho z vás čeká dlouhá cesta domů.
Leomie, podle mě jsi byla jediná, kdo nevypadal, že má nějaký plán.
Chytil jsem tě včera. A dneska zase. Tvůj čas tady se naplnil.
Bohužel končíš.
To ne…
Díky.
Jít poprvé do Arény byl velký zážitek. Neskutečný.
Jsem zklamaná, že jsem se nedostala dál.
Ale je to hra a všem přeju hodně štěstí.
Ahoj!
Co se stalo?
Jste tady!
-Jo! -I já!
-Jo! -Jo!
Páni.
A Leomie?
Ne.
Takže šla domů?
-Jo. -Jo.
Ne, ne, ne…
Všem se tu líbí, ale tohle nejsou Bradyovi.
Je to hra, a když jste v Aréně, víte, že jde o vše.
Co se stalo?
Oba nás chytil, ale mě asi 30 sekund před koncem. Chytil mě a pak hned
-vystřelil. -Jo.
U mě je to složitější a trapnější.
-To vás pobaví. -Co jsi udělal?
-Mluv. -Já čůral.
-Ne. -Přitom ho chytil.
Chytil tě při akci?
-Jo, bylo to akční. -Ty jsi řízek.
-Ale jsi tu. -Jo.
-Jo, dobrá práce. -Dobrá práce.
Jo.
Do Arény se už nikdy nechci vrátit. Takže je důležité,
abych se polepšila ve výzvách.
A smrdíme jako hnůj.
Co lžíce?
Ne, budu jíst jako jeskynní muž.
Co když o tebe přijdeme?
Budete muset dospět.
Jeď, Shirley.
-Jo. -Zapoj záda.
-Jo. -Jo.
Vzal sis svoji první lásku?
Jo, jsem s Hannou, která je podle mě moje pravá láska.
Vážně?
Dobře.
Hezké.
-Hráli jste spolu někde? -Jo.
V Inbetweeners.
-Vážně? -Jo.
-Asi jako většina lidí. -Jo.
Jak je to dlouho?
14 let.
-14 let? -Už je to takhle dlouho?
Jo.
-To je skvělé. -Páni.
-Jo. -Jste svoji?
-Jsme zasnoubení. -Jo.
Chybí už jen kousíček. A nejhorší na tom být tady je,
že s ní nemůžu mluvit.
Jo.
Je to dlouhé. Nevím, jestli to chybí i jí, ale…
Možná si říká "Mám klid!"
-Ještě, že je pryč. -Nemusím tvoje kecy.
A chybí mi můj terapeut. To je teď asi to nejhorší.
Nikdy jsem nic takového nedělal a netušil jsem, jak budu trpět. Ale věděl jsem,
že bude těžké být daleko od rodiny. To je těžké. Jo. To nehorší.
Nevím, jak to zvládnout.
Je to zvláštní, co se o sobě v takových situacích dozvíte. Ty jsi to asi už zažil
víckrát. Ale když jste pod tlakem, asi se mu spíš postavíte.
Jo.
A nebo ne.
-Někteří lidé ne. -Jo.
Ahoj! Čas na ohniště. Pojďte prosím.
Dobrý večer všem. Gratuluju, Mel. Napoprvé skvělé.
První, kdo se dostal z Arény. Výborně.
A samozřejmě všechny šokoval odchod Leomie. Ale mám další novinky.
V příštích dvou dnech se všichni zúčastníte jedné ze dvou výzev.
První výzva se jmenuje Přemostění a proběhne zítra ráno v rokli.
Zúčastní se jí šest z vás, ostatní zůstanou v základním táboře. Uno,
Danny a Shirley, vy budete v Zeleném týmu.
Dobře.
Zní to dost děsivě. Říkala něco o rokli a o mostě.
Takže je dost pravděpodobné, že to bude nějak souviset s výškami.
-To zvládnete. Jo. -Páni, to je…
Mám strach z výšek. Nemám je ráda. Takže se bojím,
z neznámého jsem vždycky nervózní.
A Zuu, Lottie a Joe, vy budete v Modrém týmu.
Jo.
Mám v týmu dva nejhorší lidi, které jste mi mohli dát.
-Jo, jdeme na to. -Dobře. Jo?
Omlouvám se. Dali jste mi Joea, který je mimo. A Lottie,
která je tady spíš na dovolené.
-Pojďte, jdeme na to. -Zuu, zvládneme to. Neboj.
V pohodě.
Myslím, že umím velet i dělat, co se mi řekne.
Joe by mohl být náš mozek.
Doufám, že něčím z toho přispěju.
Víte, já umím vést.
-Jsi vůdce, co? -Jdem na to!
Můj zítřejší plán je propojit Lottie s Joeem.
Jestli tady jako vedoucí můžu někoho postrčit, jsou to oni dva.
-Využijte svoje přednosti. Jasný? -Jo, dobře.
-To dáme. -Jo.
-Budeme v klidu a zvládneme to. -Jo. V klidu, vyrovnaní a soustředění.
Jasně.
Co to tam máš?
-Je to zvenku. Vlevo. -Vedle tvojí hlavy.
Je to zvenku.
Co to je?
Macek.
Paneb… Zapněte si sítě. Za chvíli to začne řádit. Joe, pozor.
-Panebože. Panebože. -Je to velké. A létá to dokola.
Bože, teď je to u Dannyho!
Bude někdo vyprávět pohádku? Myslím, že Boris by mohl znát nějakou hezkou
-německou. -Joe by mohl.
Moc jich neznám a dětem jsem jich vyprávěl málo, když byly o něco menší.
První se mi narodilo v lednu.
Byla dost chladná zima brzy se stmívalo.
-Dobré ráno, kávu? -Jsi úžasná.
Nevím, jak říct Mel, že chrápe.
Ve stylu Spice Girls?
-Prostě jako… -Jako Spice Girl?
-Ahoj, Borisi. -Ahoj, Lottie.
Sakra, padá mi spodek plavek.
Cože?
Upravím si je tady.
Jo.
-Jak je? -Dobře. Jen jsem nemohl usnout.
Spát s ostatními je trochu problém. Kola a Mel B dost chrápou. Myslím,
že nebyla Scary Spice pro nic za nic.
Ležím mezi dvěma hlučnými spáči. A když si lehnu,
potřebuju najít správnou polohu pro koleno.
Co s ním máš?
Při poslední výzvě jsem uklouzl po větvi, odneslo to koleno, něco v něm prasklo,
a začalo mi otékat.
Dobrý?
Ne.
Takže teď nemůžu moc chodit. Frustruje mě to,
protože chci jít na výzvu, ale doktorka mi řekla,
pokud to budu hodně zatěžovat, existuje vážně riziko dalšího poškození.
Kruci…
Pro sportovce je zranění denním chlebem. Takže teď čekám, až zjistí,
jak moc je to vážné.
Nechci myslet na odchod domů, mám tady vážně ještě hodně práce.
Chci se téhle soutěže dál účastnit. Takže mi všichni držte palce.
Jsi v pohodě?
Zdálo se mi o výzvě.
To je dobře. Znamená to, že jsi ve hře.
Jo, ale prohrál jsem.
Bojím se, že prohrajeme, a nechci jít do Arény, protože jsem viděl,
jak se z ní včera vrátili. Třeba Laurence vypadal,
jako že ho z kanceláře vykopli do lesa a všichni ho měli za mrtvého,
ale po třech letech se vrátil. A vytvořil si vlastní jazyk. Tak vypadal.
Jako nějaký ztroskotanec. A to tam byl jen hodinu.
Kdo je tvůj nejhorší protivník, Borisi?
Ten chlap v zrcadle.
Skvělá odpověď.
Jo.
-Vždy jsme to my. -Jo.
Démon je tady. Největší výzvou bylo, když jsem byl každý den ve zprávách.
Je stresující, když víte, že to přijde.
Je to otravné. Sice vám zavolají a chtějí vás jako varovat, ale co jim máte
říct? Když je vám nejhůř, chtějí si do vás jen kopnout. Když jsem byla na odvykačce,
tak chtěli vydat článek o tom, jak mě moje sestra nenávidí. Volala jsem jí s brekem
a řekla mi, ať na to kašlu. Víš, že tě mám ráda a že to není pravda. Ale stejně.
A proč jsi byla na odvykačce?
Drogy a deprese.
Smrtící kombinace.
Jste úplně mimo. Nic jsem necítila. Bylo mi jedno, jestli žiju, nebo umřu. Popravdě
bych to odpískala, ale máma mě poslala na odvykačku.
Jo.
-Bylo mi líp, ale moc to nezabralo. -Ne.
-Ale. -A co zabralo? Co zabralo?
Nic. Nebudu lhát, než jsem šla sem, chtěla jsem tam jít znova.
-Jo. -Chce se mi z toho brečet.
-Ale ne, ne. Ne, to nic. -Jestli to musí ven, tak klidně.
Jo.
Když jsem byla mladší, vyčítala jsem si svoje chyby,
ale asi bych ze za ně trestat neměla. Všichni děláme chyby. A je to normální.
-Chci si dokázat, že to zvládnu. -Vždyť jo. Jo.
Lottie, ani nevíš, kolik chyb jsem udělal já,
ale chyby nejsme my, a vidíme tvoje srdce.
-Je nám s tebou dobře. -Děkuju. Vážně. Jsem s tebou ráda.
Adoptuju si tě.
-A ve výzvě zazáříš. -Bude to naše výzva.
Jdeme na to, Lots.
Děkuju.
Všichni tady jsme si dost podobní.
Hodně jsme si prožili a po všech našich rozhovorech cítím,
že mě moc baví tady být a dál poznávat ostatní. A vlastně poznávám i sama sebe.
Jdu zazářit!
-Drsná brána. -Když se otevře, vypadá
dvakrát vyšší než vy.
-To teda. -Nahání strach. Ty hroty nahoře.
Jak se vypadává?
Leomie tam prý pořád je.
Hej! To neříkej.
Chci na výzvu. Už mě nebaví sedět v táboře a mluvit.
Chci do výzev, zvládnout je, dostat se na konec a vyhrát.
-Jsi jak Šmoula. Šťastný Šmoula. -To mi neříkej.
Ještě čapku.
-Víš, že jsem drsnej rapper? -Jo.
-Teď už ne. -Ve světě jsem dost respektovanej raper.
Lidi se mě bojí a tak. Ale teď je to v pytli. Vypadám jako idiot.
Jak tě budou vnímat porotci?
Snad je inspiruje to, že nejsem jenom holka s prodlouženými
vlasy a řasami. Že umím i jiné věci.
Jo, Shirley.
Jsem dost soutěživá a rozhodně nechci ve výzvě svůj tým zklamat.
Ale čeho se opravdu, opravdu moc děsím, je můj strach z výšek.
Jeď, Shirley B.
Danny dokáže díky svým sportovním schopnostem neuvěřitelné věci.
-Jo. -A když ho Shirley
povede, bude to dokonalé.
To jo.
Hrozí nám, že můžeme skončit v Aréně. A to nelze brát na lehkou váhu.
-A pak je tu Lottie, Zuu a Joe. -Jo.
-Jdeme na to! -Jo!
Oba jsou dost hlasití a Joe musí být hodně rozhodný.
Je to moc, on je takový pořád.
Ne, ne. Ale umí naslouchat. V mých Spice Girls by byl Rozhodující Spice.
Jo.
Chci se ukázat a nechci selhat.
-Mějte se. -Jo!
-Držte palce. -Ahoj, ahoj.
Máme vás rádi!
A hlavně nechci být k ničemu.
Ahoj!
Vítejte v Rokli. Tohle je Přemostění.
A tohle je most. Je to asi 60 metrů dolů
a asi 60 metrů napříč.
Ničemu nevěřte a nekalkulujte. Tak jako divočina,
je i tenhle most nepředvídatelný. A nestabilní. Přijměte to. Jo?
Proboha!
Ani nevím, jestli je to nervozita. Jenom na to zděšeně zírám.
Proč to dělá?
Nebudu lhát. Bude to pro mě děsivý zážitek.
První výzvou je týmová spolupráce.
Na druhé straně mostu jsou v bedně pytle se zásobami. Musíte spolupracovat.
Vaším úkolem je společně je dostat z jedné strany rokle na druhou. Jak vidíte,
na mostě chybí řada příček. Ale máte tři navíc,
které musíte co nejlépe využít.
Na mostě smíte být vždy jen dva. Když spadnete, můžete se vyškrábat zpět.
Týmy se budou střídat a jde o závod s časem. Nejrychlejší tým vyhrává.
Dobrý? Jste v pohodě?
Jsem hodně nervózní.
Hlavně se nesmíme dívat dolů. Neděsit se, nemyslet na to.
Protože tady nahoře máme práci. Musíme zaplnit ty mezery.
Podle mě je hlavní získat tu první příčku.
A vidím, že tam dolů visí lano. Každý krok musíš udělat pořádně, šlápnout, ať
-víš, že je to pevné. -Každý krok. Jo.
Myslím, že tohle chce prostě akci.
Mluvením a vymýšlením žádnou takovouhle situaci prostě nevyřešíte.
Možná jít po straně, aby se to, no. Nevím.
Musíte mít strategii a pak… pak ji provést.
Hlavně na konci nejásat. Víte, jak se vždycky radujeme.
Musíte sebrat tu, tu příčku a dát ji přes. A pak ji zvednout a posunout.
Podívám se.
Mluví jeden přes druhého. Sice jsou jen dva, a oba je chvíli znám,
ale rozhodl jsem se jejich rady ignorovat, abych se na to dokázal soustředit.
Zelený tým půjde první a Modří, abyste neměli neférovou výhodu,
budete sedět, dokud na vás nepřijde řada.
A Bear vás bude všechny individuálně hodnotit
na základě vašich rozhodnutí a výkonů v téhle výzvě.
Špatný výkon vás pošle do Arény. Tak hodně štěstí.
-Jdeme na to, Shirley. -Takže jdeš první. Ty pak.
Jo, jdu první.
-Musím přes. -Tak jo. Dobře, jo.
Na mostě šlapej co nejvíc doprostřed, aby se to moc nerozhoupalo.
Nerozhoupalo, jo.
Vím, co dělám. Takže sem jen dostaneme ty pytle.
Až tam budu, jdeme na to.
-Dobře. Tak můžeme? -Jo.
A čas běží.
Jdu tam, dobře? Zlomte vaz.
Shirley, v pohodě?
-Sem můžeš. -Asi se dá posunout.
Ani v nejdivočejších snech by mě nenapadlo, že půjdu po mostě,
který je 60 metrů nad zemí.
Ani mistrovství světa nebylo tak stresující.
Stoupni si na tenhle. Pak pomalu a nahni se sem.
Ale zkusím to postupně a pokusím se ten úkol splnit.
Jo, skvělá práce.
Shirley má velký strach z výšek a víme o tom. Takže bylo skvělé,
že ji Danny takhle povzbuzoval.
Sleduj další příčku.
Nekoukat dolů.
Bylo to naprosto děsivé.
Vyměníme se, abys šla první?
Tady asi neplatí "dámy mají přednost". Měl bys jít první ty.
Jo, je to hluboko.
Když budete moc pospíchat, spadnete.
Pěkně tady fouká. Shirley, můžeš?
Shirley, Shirley?
-Jo? -Mohla bys vzít vzadu tu příčku?
-Ale ne. Musí se vrátit. To asi neklapne. -Otočit se je těžké.
Teď se musí pustit.
Podívala se dolů a zdálo se, že už se dostala za svoji hranici.
Čas běží!
Bojím se, ale nechci, aby si mysleli,
že jim nějaká čtyřiašedesátiletá bába pokazí výzvu.
A také se chci před Bearem předvést.
Zkusím to.
Buď a nebo…
Super.
Dobře.
Neshoď ho.
Dobrá práce.
Nepospíchej, pokrč nohy.
Moje tchyně je v jejím věku. A ta by ta tuhle hrůzu nevlezla.
Jo? Chápu.
Dobře, máš to.
Jeden, dva, tři, čtyři. Musím pro zbytek.
-Snad se na to nedívá. -Jo, měl bys problém.
A víš co? Protahuješ se při józe? Zkus to.
-Ča-ča-ča. -Ča-ča-ča.
To, jak se pustila do výzvy, které se tolik bála, a jak ji zvládla,
bylo inspirativní.
Oh, zvládla to. Shirley!
Skvěle.
Dobrá práce. Panebože, krása. Jsi skvělá.
Danny se vrátil pro Unu, kdyby se jí nepodařilo
rozjet kladku s pytli.
Tady.
-Díky. -Super.
Zatáhni za to!
Ach bože, je to těžké. No tak.
-No tak, Danny, ještě kousek! -Jo, už to bude! Skoro!
Ještě jednou! Máme to!
Zůstaň uprostřed.
Dobrá rovnováha. Pěkně.
Výborně. Výborně. Výborně. Dobře.
-Šupky. Šupky. -Šupky. To se mi líbí.
Nepodívala jsem se dolů. Jdeme, jdeme.
-Ruku na bednu. -Jo, jasný.
Jako tým jsme všichni táhli za jeden provaz.
Ruku sem.
Jo.
Objetí, jako tým! Bože, to bylo neuvěřitelné.
Jo.
Dobrá práce. Skvělé. Pracovali jste jako tým. Dali jste do toho všechno.
Danny, zabral jsi. Shirley překonala svůj strach.
Bože můj. Díky. Jo.
Jo.
Přejít ten most byla moje životní výzva. Ale nikdy nejste moc staří na něco nového.
Třeba zkusit překonat svůj strach. A přesně to jsem dnes udělala.
Jen mě překvapilo, že Bear dal do týmu Shirley, Dannyho a Unu. Protože to je tým
snů. Tým snů.
Hele, já bych se, já bych se toho týmu zas tak moc nebál. Ten druhý tým, se Zůem
umí totiž taky pořádně zabrat.
Vůdci jsou potřeba. Ale musí vědět, co dělají. Jinak nemá smysl být vůdce.
Přesně. Jo.
-Jak to uděláme? -Nejdřív sebereme první příčky.
-Jo. -Já odemknu bedny.
-Jo. -A připravím zásoby.
Jo.
-A pak je přesuneme. Hlavně mluvte. -Takže jdeme po příčkách?
-Přesně. -Dobrý?
-Jo. -Fajn.
Tak můžeme?
-Jo, to dáte! -Tak jo.
Takže teď!
-Opatrně. A rychle, jo? -Jo, jo. Takže jdu na most, jo?
Jdi na to!
Bojím se o něj.
Proč?
-Vypadá divně, jako že je úplně mimo. -Být mimo není dobrá taktika.
Jdeme.
-Snažím se nehýbat. -Jo. Položme to. Polož to.
Jsem opravdu nervózní. Ale musím se ozvat a říct,
co bychom měli dělat.
Dobře, je tam. Zkusím se na ni teď postavit.
Ale nevím. Můžu to přeskočit?
To bylo působivé.
-Pojď tudy. -Dobře.
Jej. Promiň.
-Dobrý? -V pohodě.
Jo?
-Dobře. Sleduj mě. Jo? To zvládneš. -Jo, zvládnu.
Půjde to. Jo?
Joe je černý kůň. Ve výzvě myslel logicky a
ani ty příčky nepotřeboval. A hodně náš tým táhnul dopředu.
Jo. Asi to mám.
Lottie, jsou tam dva, jo? Tak vezmi nejdřív ten první.
Jo.
A pak ten druhý.
Hned bych brala ten první. Ale jako dobře.
Jasně.
Joe vystupuje ze své ulity. Vypadal dost sebejistě.
A myslím, že to motivovalo i mě.
Jsem tam!
Dobrý?
-Jsem tady, jo! -Super práce! Jo!
-Mám tady další, ale asi ji nezvednu. -Dobře, jo, tak mi ji podej.
Znáš podstatu vojenských rozkazů? Jsou jasné, hlasité, srozumitelné a načasované.
Jak jako? Aha, takhle…
-Joe to má. Super. Děláš to skvěle. -Jen tak dál, Joe.
Teď musíme zrychlit. Rychle, ale ne zase tak moc.
Dobře.
Fajn.
-Super, přešli jste to zpátky! -Joe, odemkni to.
To bude těsné.
Mám deset pytlů!
Ale jestli chceme vyhrát, musí být Zuu opatrný, metodický a rychlý.
-Jo! -Jo, Zuu!
Dobrá práce.
Honem.
Jo.
Chceš příčku?
-Nevím. Dokážu to přejít? -Myslím si, že jo. Jsi
-vysoký, máš dlouhý krok. Dáš to! -Jo.
Jo.
Přejití toho mostu je pro mě ultimátní výzva.
Říkám si, jestli vůbec unese moji váhu?
Velká mezera.
To dáš!
-To dáš! -Panebože.
Rychle, ale v klidu.
To asi nedám.
Neboj, to zvládneš, Zuu! Počkej chvíli, počkej, počkej, koukni na mě. Na mě, ne
-dolů. -Počkej. Jestli je to
daleko, podáme ti příčku.
-Zuu je opravdu veliký člověk. -A hrdý.
Ale rozhoduje se správně? Asi by mě nepřekvapilo,
kdyby šel jako další do Arény právě pan Zuu.
Lidi mě odepisují, protože nejsem ten nejsilnější.
Ale když dokážu tohle, dokážu všem ostatním, že zvládnu cokoliv.
-Jo! Jo! -To zvládneš!
Opatrně, kýve se to. Dobře.
-Jo, kámo! Jo! -Jedeme!
Jsem tady! Jo!
-To je super! Jak skočil! -Jasně! Máme to! Máme to!
Jsem na svůj tým pyšný. Všichni byli úžasní.
Jste skvělí!
Oba týmy byly skvělé. Nebylo to lehé, ale zvládli jste to.
-Díky. -Asi chcete vědět, jak jste si vedli.
Víme to. Zelený tým… splnil svůj úkol za 18 minut a 56 sekund.
Modrý tým to dokázal za 14 minut a 47 sekund. A vyhrává tuto výzvu. Gratulujeme.
To je skvělé.
Vyhráli jste s výrazným náskokem. A mělo to svůj důvod.
Srdce a dobrou strategii.
-Byli jste skvělí. Jsem pyšná. -Nápodobně.
Vyhráli jsme! Ani nevím jak! Nečekal jsem, že mě ti dva dovedou k vítězství.
Ale nesuď knihu podle obalu.
Poražený tým bohužel bude muset jít do Arény. Ale nic není konečné.
Nebudou to všichni. Půjdou jen dva z vás. Tím, který tam nebude muset je…
…Shirley.
-Shirley, oh… -Já to věděl.
A to proto, že jsi překonala skutečné obavy.
A vidím tě jako koně za několik milionů dolarů. Podle mě dojdeš daleko.
Tak hlavně neztrať tempo.
Moc ti za to děkuji. A budu se tím dál řídit.
Tak teď jsem kůň. Ale za několik miliónů.
-Včera jsi byla v Aréně skvělá. -To jo.
Sama víš, ne?
Panebože!
Jsme zpátky!
-Přežili jste! -Jo, trpaslíci jsou doma!
Týmy se vrátily nabuzené.
Ahoj.
-Čau. -No tak, už povídejte!
Museli jsme přejít most. Ale měli jsme příčky do mezer a celé se to kymácelo.
-Jo. -60 metrů?
A o čtyři minuty byl rychlejší modrý tým.
Ne!
-Páni. -Super.
Joe hned řekl, že stačí jedna příčka. Přejdou a posunou ji.
-Dobře, Joe. -Dobrá práce, Joe.
Mýlil jsem se, a to hodně. Mužem dne byl Joe,
který ukázal neuvěřitelnou sílu.
-Joe byl vůdce. Jo. -Joe zářil. Joe zářil.
-Bylo to lepší, než jsem myslel. -Jasně!
Asi budu brečet.
To jsem od sebe nečekal.
-Teď je černý kůň. -Jo.
-To je. -Když na to přijde, je z něj Goliáš.
Jo. Popravdě mě to ohromilo. A bylo to pro mě něco nového.
A budu si toho vážit, protože mi to dodalo sílu pokračovat dál.
08
Další výzva proběhne na pláži Pandora.
Výzva je výzva a vždycky je to výzva.
Vážně se bojím.
K výzvám musíte mít velký respekt.
Výzva se jmenuje Záchrana.
To zní dobře.
-Nezapomeňte plavky. -Podle názvu to může
být i dost nebezpečné.
Běž! Běž!
Ale mám výhodu, že jsem starý.
Půjde nám to.
Laurence je sebevědomý.
Samozřejmě jsem toho udělal mnohem víc než ostatní.
Pomoc!
Nemůžu dýchat!
Laurence potřebuje pomoc.
Jsi v pořádku?
Ne.
Kde je Laurence?
Dali mu kyslík.