COSTA RICA - GUANACASTE-PROVINSEN
Tolv kändisar är på väg genom Costa Ricas djungel
för att delta i den ultimata katt- och råttaleken
med legenden Bear Grylls. Han tvingade mig säga det.
Jag har gjort många galna saker i livet, men jag har aldrig jagat kändisar.
Det kommer snart att förändras.
Jag tror att färdigheterna jag använder för överlevnad i det vilda…
…kan göra oss alla bättre.
Jag vill inte spilla på skjortan.
Till och med kändisar.
Yo. Ta axeln.
Jag ska hjälpa de här…
Tagning.
…att upptäcka sin inre styrka, ihärdighet…
-Som en filmstjärna. -…och uthållighet.
Herregud. Snälla, låt mig vara. Jag har myror på mig.
De ska bo ihop…
Yo!
En haj!
Jag tror inte jag kryssade i "djupvävnad…"
Förlåt mig.
Du är så grinig när du förlorar.
…lära sig överlevnad…
-Alla spelar snälla. -Vi slösar tid.
Här får man se sanningen.
Lite kiss i den här. Ni kommer att älska det.
…och tävla i storslagna utmaningar.
Den sjunker.
Lita inte på nåt.
De anade inte vad de gav sig in i.
Hjälp! Jag kan inte andas!
Han är där med nån syrgasgrej.
Om de misslyckas…
…ställs de inför ett fundamentalt överlevnadstest.
De kommer att bli jagade i naturens dödligaste escape room.
Om de inte är rädda nu, borde de vara det.
Bear Pit…
Vad fan var det där?
…där bara de rådigaste…
Bear är där.
…kommer att överleva.
Det där stället är ett helvete.
När ni väl är i Bear Pit…
…åker handskarna av.
Faller jag, blir det i en krokodildamm, så ni vet det.
En orm.
Jag darrar. Se.
Jag klarar inte mer.
Han blir ett svårt byte.
Nej!
En till fick bita i gräset.
Herregud. Det är så svårt.
Herregud. Förlåt för det.
Det var äckligt, men jag är spyfärdig.
Vem blir den sista kändisen…
…kvar?
Det här är Bear-marker.
Ett av mina motton är förstås girl power.
Jag har ropat det sen jag var 19.
Jag är mamma. Jag är en krigare.
Här får jag visa att kvinnor är jäkligt tuffa.
Jag är mest känd för att vara tidernas yngsta Wimbledonvinnare.
men jag har gjort misstag i livet som stått mig dyrt.
Jag har suttit i fängelse
där överlevnad är mycket viktigt i ett annat sammanhang.
Jag är långt utanför min trygghetszon i naturen. Jag är ett kontrollfreak.
Jag vill ha kontroll i alla situationer. Det är delvis därför jag är här.
Folk från betonggetton gör inte sånt här.
Man åker inte på utmaningar i Costa Rica.
Jag vill få perspektiv på mig själv
utanför sociala medier, min mobil och den bekväma Big Zuu-världen.
Folk förknippar mig med lördagskvällar.
Glitter, glamour, discokulor, armband och pärlor.
Efter mitt liv med dans
och uppväxten med en ensamstående förälder i ett hyreshusområde,
lärde jag mig tidigt att arbetsmoral är viktigt.
Jag är väldigt tävlingsinriktad och kommer att ge allt jag kan
för att gå hela vägen.
Nu kommer de.
-Hej! -Hej!
Välkomna. Hoppa ut.
Bra, Mel. Spill ingen tid. Är ni redo?
-Ja. -Kom hit.
Välkomna till Costa Rica.
-Herregud. -Ni är här. Det är på riktigt.
-Hur känns det? -Det är varmt.
-Det är det. -Det är tungt och fuktigt.
Ni står i middagssolen.
Det är för att Bear vill ge er en försmak på det som väntar.
En litet test inför Bear Pit.
Er utmaning är att ta er härifrån lerbankarna
till baslägret, ert hem de närmaste 18 dagarna.
Dela in er i två grupper och ta era väskor.
-Hej. -JT?
JT? Det är jag. Tack, Mel.
"Överlevnad" betyder inget för mig, Det är inget jag har behövt.
Lycka till, gröna!
Tack, blå gänget!
Allt jag behövt överleva är stressiga möten,
så jag vill lära mig.
Kom, nu går vi.
När jag var i offentligheten som yngre, kändes pressen stor.
Det var som att hela landet såg en i ett visst ljus.
Det var skönt att lämna det och dyka in i nästa livsfas,
och jag ser lika mycket fram emot att vara i djungeln.
Innan ni ger er av behöver ni veta en liten sak.
Ser ni den där?
-Det är Bear. -Herregud.
Wagwan, Bear! Läget?
Okej, Bear, 1 800 meter.
Uppfattat. Redo.
Bear ska använda dagens jakt
som en chans att observera och bedöma era prestationer
innan han slår till, så klart.
Ta hand om varandra och avvik inte långt från flocken.
Om ni gör ett misstag kommer han att fånga er.
Alla han fångar in kommer att skickas in i hans fruktade Bear Pit.
Lycka till och ge er iväg.
-Kom, laget. -Spring!
Kom igen.
Jakten kan börja!
Lite överdrivet.
Kola, du är så snabb.
En massa tät djungel.
Jag vet att de är där nere,
men här uppifrån är det som en nål i en höstack.
Det finns tre vis att ta sig ut från lerbanken.
Med båt, jeep eller helikopter.
För att kunna fly ut måste lagen hitta specifika redskap.
All information de behöver finns vid startpålarna.
Det känns som att han ska hoppa ut redan nu.
Titta. Där finns en liten glänta. Jag siktar på den.
Det första som slår en är hettan.
För det här gänget djungelrookies,
blir redan det här ett elddop.
Jag är ingen löpare.
Är vi redo? Vi har kändisar att jaga.
Gå försiktigt. Det ser halt ut.
Vi har en karta.
Vi är här. Vår utväg är ditåt. Vår första båt är här.
Det enda sättet för blå laget att nå stranden
är genom att korsa en krokodilfylld flod.
Typiskt Bear Grylls.
Jag behöver hjälp med båten. Håll utkik efter Bear.
Jag är från gettot.
Det äventyrligaste jag nånsin gjort är att åka zipline en gång i fyran.
-Vill du ha hjälp? -Nej, håll bara ögonen öppna.
Jag tror att jag är bra i det vilda. Jag är från Afrika, Sierra Leone.
Jag har varit i djungeln, i morfars hus.
Okej. Vi behöver den andra båten.
Du får nog hoppa i.
Kan jag simma?
Jag är sångare och låtskrivare,
men mitt viktigaste jobb
är som ensamstående mamma till två underbara barn.
Jag hjälper tjejerna.
Skilsmässan var en tuff tid. Det är en familj som splittras.
Det här är för dem. Jag vill göra dem stolta.
De sa att de ska tänka på mig när de lägger sig.
Vetskapen om deras stöd kommer att hjälpa mig genom det här.
Det är den andra båten. Vi måste dra upp den.
För att kändisarna inte ska slukas av det lokala djurlivet
har Bear försett dem med tre tvåmansbåtar.
Tillräckligt, i teorin, för att föra alla till stranden.
-Akta foten. -Det går bra.
-Ser du hålen? -Ja.
Tyvärr läcker den ena som ett såll
och behöver lagas med proppar i rätt storlek…
Vi behöver sakerna till båten.
…och dem måste kändisarna hitta med kartan.
Kom igen. Sätt fart.
BLÅ LAGET
Det är nog hitåt.
Vänta. Jag hör röster där borta.
Jag tror vi har gått för långt.
Var är proppgrejerna?
Jag gör det här för att jag vill veta mer om mig själv.
Men vi måste vara snabba. Han kan komma och ta oss.
Under lång tid var jag i en kontrollerande relation,
sen jag tog mig ur den återupptäcker jag mig själv.
Jag har satt ut snubbeltrådar.
Om de utlöses smäller det.
Jag vill testa om de har situationsmedvetenhet.
Jag vill se hur de reagerar under press.
Inget på den sidan.
Där är de.
För den här jakten,
tänker jag bara slå till om en av dem avviker från gruppen.
Det är en fälla här. Jag gick nästan in i den.
Folk tror att jag, som modell, är en Barbie,
att jag kanske inte är så smart.
Se upp, allihop.
Det är en fälla här. Kliv över den.
I modellägenheter i New York
bor man med råttor, kackerlackor och framgångshungrande tjejer,
så jag är väl förberedd. Jag är redo för utmaningen.
Där är en till.
-Jag sa ju det. De här orange sakerna. -Knyt loss dem.
Jag har en. Där är en till.
Nån måste kolla efter Bear.
Är det alla? Vi kan gå hit igen.
-Nu går vi. -Kom.
Okej.
De höll ihop som grupp,
men de tycks inte ha tagit alla proppar de behöver
för att göra den sista båten sjöduglig.
Skynda långsamt.
-Går det bra för alla? Var är Boris? -Med Big Zuu.
Jag kan inte gå fortare.
-Går det bra, Boris? -Nej.
Jag halkade. Det var knät. Jag hörde ett knak.
Nu krampar musklerna runt benet.
De är för små.
-Jag vet. -Vi behöver större.
-Okej. -Jag går inte tillbaka.
-Jag går tillbaka. -Var försiktig.
Okej.
Ner med dig.
Stanna där. Bra försök.
Stanna. Jag hämtar dig sen.
Det sista jag ville hände direkt.
Jag sprang så fort jag kunde, det räckte inte.
Nu vet jag att han är snabb.
-Leomie! -Leomie!
-Var är Leomie? -Leomie!
Kom!
-Jag blev fångad. -Herregud.
-Kom, Mel. Vi måste iväg. -Vi blir tvungna till det.
-Vi ger oss av. -De har båten.
Deras väg ut är nerför floden.
-Fortsätt, Mel. -Kom nu.
Herregud. Min båt sjunker.
De har övergett Mel. De lät henne klara sig själv.
Men hon har för få proppar.
Och det finns krokodiler i flodmynningen.
De övergav henne.
Mel!
Stanna!
Båten kommer att sjunka. Då är du i vattnet med krokodilerna.
Vi kan göra det här lätt eller svårt.
Båten sjunker. Du har runt 30 sekunder på dig.
Den sjunker.
-Ta in åran och dra. -Ett, två, tre.
-Ja. -Ett, två, tre.
Du, Mel B, har blivit fångad.
FÅNGAD
Vi kunde ha arbetat bättre som lag.
Jag fick båten med hålen och blev fångad av Bear.
-Jag lämnar dig här, Mel. -Okej.
-Jag ska fånga resten. -Okej.
På andra sidan lerbanken har det gröna laget delat på sig.
Tre är på väg mot helikoptern.
medan de andra har valt att ta jeepen till baslägret.
Efter svängen måste vi ge oss in i bushen.
Hitåt.
Lottie, Joe och Steph är på jakt efter tre nycklar
de behöver för att frigöra jeepen och köra iväg.
-Tror du att det är den? -Ja.
Herregud. Jag får panik.
Jag heter Lottie Moss och är mest känd för att vara Kate Moss syster
eller för att vara modell.
Överlevnad är mitt livs historia.
Djungel-Barbie aktiverad.
Jag vill delta här på grund av att jag har ADHD,
så jag har alltid mycket på gång i huvudet.
Jag har haft några tuffa år.
Jag vill visa att jag kan göra helt fantastiska saker.
Titta. Tre kändisar från gröna laget.
Det är öppet här.
De måste sikta på jeepen.
-Herregud. En till nyckel! -Herregud.
Lottie, du är grym.
Bra gjort. Okej. Fortsätt.
De är ouppmärksamma och går bara framåt
utan att se sig om en enda gång.
-Vi fixar det här nu. -Helt klart.
Allt jag nånsin har gjort
har antingen varit i en tv-studio eller en företagsmiljö.
Jag vill vara med för att tvingas utanför min trygghetszon.
Joe, kom igen.
Visst är det fint?
Det jag kommer att sakna mest är definitivt min mobil.
Jag kan inte tänka mig att inte kolla den jämt.
Jag är nyhetsknarkare. Jag vill veta vad som händer.
Vänta. Är det jeepen?
Ja! Hoppa in.
Men jag ser även fram emot det.
Jag vill komma bort från allt som distraherar en i livet
och bara låta mig uppslukas av den här galna situationen jag är i.
Jag sätter mig i förarsätet.
Steph satte sig i jeepen.
Hon måste hjälpa dem med hjulen.
Kom igen. Kom igen nu!
-Du låter som i Inbetweeners. -Ja, jag vet.
Okej.
Hon gör ingenting.
Jag ska fånga Steph.
-Kedja den. -Okej.
Okej.
Herregud!
FÅNGAD
Det var så skrämmande att se Bear.
Ja, mitt hjärta bultar. Fortfarande.
Han kom från ingenstans.
-Räck mig händerna. -Du är läskig. Vet du det?
Jisses, alltså. Jag är rasande.
-Värre än en utekväll i Middlesbrough. -Du får följa med mig.
Jag är van vid att skaka hand eller, i extremfall, kramas när nån hälsar.
Inte vid att nån griper tag i huvudet, binder och släpar iväg mig.
Jag tog en till.
Det är inget i den. Den är tom!
Fortsätt leta.
För de andra i gröna laget
är helikoptern inte den glamorösa flyktväg de hade hoppats.
Shirley, Kola och Laurence måste tända var sitt bloss var i landningszonen,
men Bear har så klart gömt dem i ammunitionslådor på lerbanken.
Hittills har bara Shirley hittat ett.
Har du det?
-Ja, håll ögonen öppna. -Jag letar.
Jag är van vid att se mig själv beskriven som extravagant,
men låt er inte luras av min snofsiga rosa kostym.
Jag är faktiskt tuff.
När man når en ålder som 60,
är det oerhört viktigt att aldrig sluta vara modig.
Boomers fostrades till att tro att vi ska leva hårt och dö unga.
Allt var rock'n'roll. Vi skulle inte bli 60. Och se, här är jag.
Vad gör boomers vid 60?
Åker till Costa Rica och utmanar Bear Grylls. Så klart.
Det är inget i den.
-Vi måste nog hämta hit alla. -Gå tillbaka.
Okej!
Jag är från Peckham i London.
Jag hittar inga.
Jag kommer från en stor familj.
Om man inte säger nåt riskerar man att svälta.
Så ja, jag är tävlingsinriktad och vill vinna,
men jag tror att jag kanske kan överlista Bear.
Jag kan använda sånt jag lärde på scenskolan.
Träd. Gren.
-Vad är det? -Det var snubbeltråd.
Så bra, nu vet Bear var vi är.
Snubbeltråd.
Det låter som att de är nära.
Hur öppnar man den?
Ja, jag har en!
Bra. En till.
Jag kom i grevens tid.
De har inte hittat alla bloss än.
-Kom igen, Laurence. Du fixar det. -Jag håller på.
Om en av dem kommer tillbaka fångar jag den personen.
Var är den?
Fan också. Det sista blosset.
Herregud.
Ja.
Bear tog mig! Spring!
Laurence?
Händerna.
Oj, fastbunden. Det brukar kosta mig extra.
Laurence!
Hoppa på helikoptern!
Herregud. Han blev fångad.
Beredd? Ett, två, tre.
Vi kommer alltid att vara tacksamma mot Laurence som skrek "ta helikoptern".
Det gav oss möjligheten att tända blossen.
Det var ju lite kaotiskt, ärligt talat.
Ett elddop, och inte bara på grund av miljön. Det är varmt.
Ett, två…
Så fort man börjar springa blir det jobbigt.
Lägg till adrenalin och rädsla, så ökar svårigheten exponentiellt.
Mycket kan förbättras.
Det är inte båtens storlek utan havets rytm.
Inte för hårt, inte för fort. Bara jämnt.
-Var lärde du dig det, Boris? -Precis så.
Det var tråkigt med Steph, men jag tycker att vår strategi var bra.
-Jag tar av kedjorna. -Okej.
Jag tycker att vi var kvicktänkta.
-Ja! -Okej.
-Herregud. Ja. -Bra jobbat. Då så.
-Okej. -Nu så.
Ja!
-Nu! -Kom igen.
-Kom igen! -Bra jobbat!
Nu kan jag säga att jag sprang ifrån Bear Grylls och kom undan.
-Ja! -Ja!
Hej!
-Allt jag vill… -Är att bli solbränd. Ja.
Bra jobbat.
Hur är det?
-Lyckostar! -Hej då!
Visst, bara dra! Se vad ni gjorde med min frisyr!
De åtta kändisarna som klarade sig undan Bear får välja först i huset.
-Se, här är det! -Kolla, bara!
Vårt nya hem.
Deras fristad undan Costa Ricas vildmark.
Herregud.
Här finns varken telefoner, tv eller luftkonditionering.
Åh nej, det finns en dubbelsäng här.
Jag tar min säng nu.
-Big Zuu, ta sängen. -Ja!
Men på plussidan får de gott om tid att slipa på sina överlevnadsfärdigheter.
Och det är lika bra,
för precis vid lägrets utkant hotar flera kvadratkilometer djungelhelvete.
Bear Pit.
Hamnar de här, kommer kändisarna att jagas av Bear Grylls i egen hög person.
De som går in där kommer kanske aldrig tillbaka.
-Bra utmaning. Bra jobbat. -Det tycker jag.
Jisses, jag är så glad att jag slipper Bear Pit.
Jag är fylld av glädje.
Jag kan omöjligt åka hem och säga: "Hej, jag åkte precis ut."
Nej, glöm det.
Herregud, bilen är så läskig.
Jag hör ljud.
Herregud.
-Helt galet. Jag ser Zuu! -De är bara två.
-Var är resten? -Bara två!
Hej! Vi klarade det!
Ja!
-Hej. -Det här är galet.
Det är som att vi har räddats i en film.
Vilka är det?
Det är Holly.
Ankomsten till lägret var som nåt ur en film.
Jag vill göra om det.
Hallå!
Jag är lättad över att komma till lägret. Det var helt fantastiskt.
Den känslan kommer jag att minnas för alltid.
Välkomna till baslägret!
Ni lyckades. Bra gjort.
Ni undrar nog var resten av kändisarna är.
Tråkigt nog satte Bear klorna i dem,
och han borde komma runt hörnet nu.
Åh, var?
Herregud!
Jisses.
-Herregud. -Jag kräktes nog lite i munnen.
Det kallar jag åktur.
Hej, välkomna.
Kom hit.
De triumferande förlorarna. Minns ni oss?
Ni är här, ni är invigda. Er Bear Hunt-resa börjar nu.
Ärligt talat, det ni just gick igenom
kan ni se som en kort, lätt försmak på det ni ska få uppleva
när ni går genom porten in i Bear Pit.
På andra sidan är det en annan nivå.
Det jag såg idag var katastrof.
En del av er hördes på 300 meters håll.
De som tar till sig djungeln är de som kommer att klara sig bra.
Målet är att lära upp er så att ni har kunskaper nog
att överleva i en sån miljö.
Där inne blir ni jagade.
De har nåt de lär ut inom polisen: rött, gult, grönt.
Om ni tänker på hur de flesta lever sina liv,
så lever de på grönt. De traskar runt, de har sin iPhone.
Ni var gröna på alla vis.
Ni måste hålla er på gult. Gult är långsamt, stabilt, lyssnande.
Föreställ er hjortar. De är alltid på sin vakt.
Knäcks en kvist, är de… Sen avvaktar och lyssnar de.
Syn, hörsel, luktsinne. Jag såg inget sånt.
Var lugn. Var en hjort.
"Var en hjort." Jag vet inte vad han menar med det.
Jag kan inte det. Jag är ingen hjortig man.
När ni går dit in måste ni vara på gult och redo för rött.
-Okej. -Ja?
De närmaste veckorna kommer ni att delta i en rad utmaningar.
De är utformade för att testa er, så var vakna och lär er allt ni kan,
för om ni förlorar eller inte slutför en utmaning,
kan det bli ni som går genom porten in i Bear Pit.
När ni är där inne åker handskarna av.
Där finns krokodiler, ormar, raviner och grottor.
Bear Pit låter livsfarlig.
Varför utsätter jag mig för det här? Jag vet inte.
Och sen har mig som jagar er ovanpå allt annat.
Det kommer att bli brutalt.
Jag undrar: "Varför ville ungarna se mig göra det här
när det finns ett seriöst inslag av fara?"
Laurence, Leomie, Steph och Mel, eftersom Bear fångade er på första jakten,
blir ni de första som får möta honom i Bear Pit imorgon.
Nej!
Om ni inte är på er vakt, kommer jag att hitta er.
Det kan innebära slutet för er resa.
Vi har 15 timmar på oss innan ni ska in Bear Pit.
Så nu måste ni börja tänka så.
Ert ultimata test är att överleva Bear Pit.
Det är hans lekplats och ni är helt i hans händer.
Okej.
Sov gott. Vi ses imorgon. Kommer du?
-Tack. -Kom, Bear.
Fångar du mig en gång är det mitt fel,
men du fångar mig inte en andra gång.
Den här gasellen ska ta sig ut ur Bear Pit.
15 TIMMAR TILL BEAR PIT
Så nån går in genom porten och kommer aldrig tillbaka?
Jag vill inte gå för nära om porten öppnas.
-Ja. -Bara slår upp.
Det är som nåt från Jurassic Park.
Jordens undergång-vibbar.
Det ser inte bra ut.
Det skitläskigt ut.
Jag steker kyckling. Vi kan inte göra mycket här.
Nej.
Ljudet av kyckling som steks låter himmelskt nu.
Ja.
Om man kan lita på nån i ett kök, så är det en fet man.
Jag känner att lägerkocken är min roll,
men det känns som att vänskapsfasaden kommer att rämna snart.
Då blir det var man för sig själv, och jag längtar dit.
Nu börjar vi lägga upp. Var är Boris? Boris!
-Big Zuu, tack. -Det var så lite.
Tack för maten vi ska äta, och tack till Bear Grylls som fångade mig
så att jag måste slåss för livet imorgon.
-För första kvällen. -Skål!
-Första och sista för vissa av oss. -Lycka till i Bear Pit!
-Tack för påminnelsen, Lottie! -Förlåt.
-Ni kommer att höra oss bli uppätna. -Ja.
-Springa så här. -Ja.
Förlåt, det är faktiskt allvarligt.
Jag vet, vi är alla rätt traumatiserade av det här.
Det kan vara sista måltiden,
och det är nåt som, om man inte aktar sig,
man kan älta på bekostnad av nattsömnen.
Tänker ni bädda nu?
Jag tror att det vore bra att släppa ut myggnäten.
Joe, lever du? Jag hör inget.
Jag är kvar här. Jag vänder och vrider bara på saker i huvudet.
Nu vill jag duscha kallt.
Blir de kalla?
Trodde ni att ni skulle få höra en "Inbetweener" och en Spice Girl
tillsammans i duschen?
Det känns så skönt.
Han gnuggar nog lite för hårt.
Även om jag har min dubbelsäng,
är jag inte redo att vakna med Boris Beckers fötter i ansiktet.
Jag kommer att paja den!
-Vem slåss han mot? -Han skuggboxas. Han tränar lite.
TRE TIMMAR TILL BEAR PIT
-Är vattnet hett? -Ja.
-Jag ska göra kaffe. -Ja, vet du vad?
Jag säger kanske för mycket, men jag vill bajsa före Bear Pit.
Jag är för nervös där inne, så kaffe hjälper.
Ja.
Va? Dag två. Kom igen.
Låt det gå minst en dag till innan du börjar prata tarmrörelser.
Men så är det när man bor tätt inpå varandra.
Folk börjar prata om att bajsa.
-Går du in i Bear Pit klädd så där? -Nej, fast jag önskar det.
Om jag ska avrättas av Bear, vill jag ha mina egna kläder, men icke.
Vilket vackert träd. Jag vill klättra i det.
-Det är det. -Ser ni? Den här sortens träd…
Okej, kanske inte det här…
Jag skulle nog inte använda det om det stod Bear Pit.
Nej, inte jag heller.
Jag tror jag klarar det. Södra Londons finaste.
Man måste tro på sig själv.
Gör man inte det…har man redan förlorat.
Jag vill verkligen veta hur Bear Pit ser ut.
Det får du snart.
Har du sovit gott?
-Mardrömmar. -Det är stekhett här.
-Jag vaknade en massa. -Jag med.
Är du inte…? Är det bara jag?
-Det dryper av mig. -Jag ser.
Jag kunde duscha igen.
Vi duschade nyss och jag är svettiga Betty igen.
Hela natten tänkte jag: "Är det hormonellt?"
-Jag svettades. -Hur gammal är du?
Fyrtio…åtta. Fyrtionio?
Jag var 50 när jag kom in i klimakteriet.
-Är det sant? -Det bara slutade.
-Det går fort, inte sant? -Ja.
Jag minns när jag tänkte: "Herregud, 24, 25. Det är gammalt."
-Vilket år bildades Spice Girls? -1995. Sen släppte vi våra grejer -96.
Var det en rolig resa?
Å ja. Vi var bara fem ungar som tänkte:
"Fattar ni att vi kommer undan med det här?"
-Och ni är vänner än? -Ja.
Så fint.
Vi är ju fem tjejer,
så det går upp och ner eftersom vi känner varandra så väl.
-Ja. -Vi var på Victorias 50-årsfest nyligen.
Och vi hamnade på scenen ihop.
-Sjöng ni allihop där? -Ja.
Det är ju underbart.
Det är fånigt. Jag tänker:
"Nu gör vi en arenakonsert. Varför sjunger vi i det här pytterummet?"
-Hur känner ni inför idag? -Jag känner mig faktiskt lugnare än igår.
-Jaså? -Vet du…
Efter många år med live-tv och nyhetsstress
blir jag nog inte nervös. Jag bara inte…
Jag är en ganska rationell person. Jag tänker vetenskapligt.
Jag tänker A plus B blir det här,
men här vet jag inte vad A och B är.
-Man vet inte variablerna. -Precis.
Det är en jätteviktig dag för mig
och de andra tre som Bear fångade.
Om vi tar oss igenom den, då kommer det att göra oss starkare.
Men jag har även en djupt rotad känsla av: "Jag åker kanske hem idag."
Då skulle jag bli så ledsen.
Vann du Wimbledon när du var 17?
-Ja. -Trodde du att du skulle vinna?
Man är för ung för att förstå att man inte ska vinna.
-Hur många gånger vann du? -Tre.
-Tre? -Ja.
-Hur kändes första segern? -Som 17-åring förstår man inte riktigt.
Det är snarare följderna än den kvällen. Det är morgonen därpå.
Sen får du pressen på dig att vara fantastisk…
Ja, men jag förstod aldrig grejen med pressen.
-Okej. -Den sitter bara i huvudet.
Man kan inte smaka, ta på eller höra pressen.
Det är en fantasi i ens huvud.
-Kan nånting få dig att känna press? -Inte mycket.
Blev du inte ens stressad av att behöva sitta i fängelse och sånt?
Det var väldigt jobbigt just då, men jag blev inte stressad av det.
Man vill inte berätta fängelsehistorier för de är hemska.
De är personliga och intima, och jag satt i fängelse i 231 dar.
Men efter några veckor ensam insåg jag att det handlar om acceptans.
Ja, jag gjorde det här, gå vidare nu.
Jag tror det var så jag överlevde fängelset.
Jag blev kanske en bättre man.
Du slår mig som nån som kan kontrollera saker,
men att sitta i fängelse…
Det enda man kan styra är tankarna.
Man kan inte styra sin fru, barnen, vännerna, trafiken…
-Ja. -Bear Grylls. Det går inte.
-Jag ska försöka ta kontrollen. -Han såg det igår.
-Vi förtrollar honom. -Han såg det, så var på din vakt.
Gårdagen var en stor dag.
Inte nog med att kändisarna dumpades mitt i ingenstans för att undvika Bear,
Laurence, Leomie, Steph och Mel
upptäckte också att de blir de första i Bear Pit.
Klockan har tickat ner,
och nu är deras tid ute.
Vi ser hur det är med dem.
Jag är nervös och rädd.
Hej, Bear Pit-gänget.
Jag går in i det okända.
Ni är jättefina. Ni är jätteläskiga.
Jag känner mig livrädd.
Jag måste tänka klart och hålla mig på gult och vara vaken,
allt sånt som jag hittills visat att jag inte kan alls.
Ni ska strax in i Bear Pit.
Ju fler färdigheter ni har lärt er, desto större är er överlevnadschans,
och därför, får ni fyra det första Bear Pit-gänget,
genomgå ett riktigt elddop.
Ert mål är att antingen ta er ut ur Bear Pit eller undvika att fångas.
Ni ska vara där inne i 60 minuter.
Det finns tre utvägar idag.
En utväg kan bara användas av en av er.
UTVÄG
Bara tre personer kan ta sig ut.
Ni tävlar mot varandra för att hitta utvägarna.
Inte nog med att Bear spårar er, han har även lagt ut fällor längs vägen.
En fälla.
Det kan vara er sista stund i lägret,
för alla som tas av Bear eller fångas i en av hans fällor
riskerar att bli utslagen.
-Bara jag inte behöver panikkissa. -Jag ska på toa i detta nu.
Det är dags att inta Bear Pit. Lycka. Ni klarar det här.
-Hej då. -Hej då.
-Jag vet inte varför jag klappar. -Kom nu.
Jag har Bear Pit rakt under mig.
Om de inte är nervösa nu, så borde de vara det.
Gud hjälpe mig.
Det är skrämmande. Det känns som att gå ut i strid.
Jag skulle kunna åka ut nu, om jag gör misstag.
Jag har aldrig gjort nåt lika extremt som det här kommer att bli.
Jag tycker att jag är kapabel. Jag tror att jag kommer att ta mig ut.
Ha fokus på målet.
Det ser ut som en otäck djungel där nere.
Det är så många ljud redan. Jag…
Bråka inte med det här stället.
Det här stället är svårt, hett, avgränsat och brant.
Om de kan ta sig ut, är de bra.
Hur är det med er?
-Livrädd. Jag kan inte prata. -Låt se vad vi måste göra.
Gud, en klippklättringsutväg. Det låter hemskt.
En tunnelutväg.
En gräv under planket-utväg. De låter inte…
-Ingen låter bra. -Nej.
Varje utväg måste öppnas med ett specifikt redskap.
De får veta vad de behöver och var det finns vid utvägarna.
-Var är vi? -Vid Beslutsträdet. Här.
Porten är där. Vi gick in här.
Men Bear har lagt ut några falska redskap helt öppet,
som naturligtvis är fällor.
Utlös en sån,
och spelet kan vara över.
Det finns bara tre utvägar. En av oss måste gömma sig.
Tänk inte för mycket. Jag har haft kul med er, ni är underbara.
Vi ses i Narnia.
-Du släpper oss som en het sten. -Nåt ännu tyngre än en sten.
Det är var och en för sig själv.
Lycka till och allt sånt, men jag måste hitta en utväg bums.
Fällorna är laddade. Snubbeltråden är klar.
De har fem minuter på sig att börja innan jag kommer in.
Kom igen.
Okej.
Vad fan är det som låter?
Den låter som om den ska äta upp mig.
Jag darrar. Titta. Herregud.
Det borde finnas en uttorkad flodbädd här.
Jag satsar på en utväg. Jag tror inte det är genomförbart att gömma sig.
Rakt in i ett snår.
Okej, det ser inte ut att fungera.
Efter att ha sett på kartan vill jag krypa under planket.
Helt enkelt för att den utvägen är närmast.
Utvägen under planket må vara närmast,
men den är också synligast och ovanför en brant backe.
UTVÄG
Jag vill ta mig dit jag behöver ganska snabbt,
innan Bear släpps lös.
Gamla knän.
Okej.
Jag tror att det här är Wild Wood.
Min plan är att ta tunnelutvägen
för den ser ut att vara enklast att ta sig till.
Jag är nog för långt åt det hållet.
Tunnelutvägen ligger vid Bear Pits östra utkant,
bortom en labyrint av undervegetation.
Den här skogen blir bara tätare.
Jag beger mig hitåt.
Jag ska lita på min magkänsla
och försöka följa kartan till klipputvägen.
Min magkänsla har lett mig till en del hemska val,
men jag hoppas… att det här inte är ett sånt.
AVSTÅND TILL UTVÄG: 487 M
Klippklättringen är längst bort i Bear Pit.
För att nå dit,
måste Mel frigöra en flotte med hjälp av rätt redskap
och korsa en damm med krokodiler.
Jag hoppas att jag gör rätt. Jag hoppas att jag går åt rätt håll.
Min plan är att få ett försprång och springa mot klippan.
Förhoppningsvis kan jag samla på mig några redskap på vägen.
Leomie är på väg mot samma utväg som Mel B,
men eftersom bara en kan ta den,
blir det en kapplöpning dit.
Herregud. Det där är äckligt.
Det är dags nu.
Det här är deras första kontakt med Bear Pit,
men jag visar dem ingen nåd.
Jag har lärt dem hur viktigt det är att vara vaksam, på gult, hela tiden.
Det är inte lätt när man är rädd, adrenalinstinn och trött,
men om de släpper garden kommer jag att ta dem.
Jakten börjar.
När de hör den här vet de att jag är i Bear Pit.
Han är här inne.
Det är han.
Jakten är igång.
Okej, Bear är ute.
Kändisarna har fått ett försprång,
så om de är smarta, är de en bra bit på väg mot en utväg nu.
Alltså måste jag ta igen tid.
En sak jag definitivt märker
är hur fysiskt krävande det är här inne.
Temperaturen måste vara 43 grader just nu.
Om jag känner av det, gör de det också.
Det vill jag använda till min fördel.
Det är dags att sätta fart.
Jag springer inte jättemycket i det här skedet.
Jag vill spara på krafterna.
Jag är framme vid utvägen.
Okej.
Okej, jag måste gräva.
Spaden är där.
Okej, visst.
Laurence vet nu var redskapet han behöver för att gräva under planket finns,
men det innebär att ta sig nästan en kilometer genom gropen och tillbaka
utan att Bear upptäcker honom.
Jag måste ta mig till spaden så fort jag kan,
komma tillbaka och gräva mig ut.
Men nu har förutsättningarna förändrats,
för Bear är ute.
AVSTÅND TILL SPADE: 632 M
AVSTÅND TILL UTVÄG: 38 M
Gult läge.
Jag håller mig i gult. Jag vill verkligen inte fångas in.
Jag är nog inte långt från tunnelutvägen. Jag vet bara inte hur jag kommer dit.
Min strategi är att hålla mig gömd, hålla mig vaksam,
hålla mig låg och röra mig långsamt.
Det här påminner om när jag sprang på mitt ex i en bar
och inte ville träffa henne.
AVSTÅND TILL UTVÄG: 11 M
AVSTÅND TILL UTVÄG: 203 M AVSTÅND FRÅN BEAR: 387 M
Jag hör nåt.
Jag vet inte vad det är.
Jag trodde det här var den tystaste vägen.
Det här är en torrlagd flodbädd.
Den utgör en passage genom ravinen.
Det är väldigt svårt att röra sig obemärkt här.
Nånstans måste jag röra mig uppåt,
men inte just nu.
Jag har hittat nåt.
Ja!
På väg mot utvägen hittade jag ett redskap.
Jag vet inte om det är till nån hjälp. Jag vet inte.
Jag hör definitivt nån där borta.
Kom igen.
Kom.
Jag hör inget nu.
Spåret har kallnat.
Spårning och jakt handlar om att veta när man ska pressa på eller avvakta.
Jag är ganska frestad att bara vänta här ute.
AVSTÅND TILL UTVÄG: 276 M AVSTÅND FRÅN BEAR: 58 M
Jag är på stigen igen.
Men jag vet inte vilken stig det är.
Är det nåt?
Röda flaggor.
Vad är det?
Jag samlar på mig allt jag ser längs vägen,
för det betyder att nån annan inte kan ta sin utväg,
och då blir allt enklare för mig.
Jag vet inte vad som är vettigast.
Det kan vara en fälla.
Om jag kan trampa på den utan att utlösa den… Jag vet inte.
Jag vet inte om det här är så smart.
Är det här säkert?
-Vad fan var det? -Det är nån i barnfångaren.
Undertexter: Jessika Johansson