KOSTARIKA PROVINCIE GUANACASTE
Dvanáct celebrit si teď razí cestu kostarickou džunglí,
aby se mohly zúčastnit hry na kočku a myš
s legendárním Bearem Gryllsem.
To mě donutil říct on.
Dělal jsem už spoustu šíleností, ale celebrity jsem ještě nelovil.
To se brzy změní.
Myslím, že schopnosti, které mi pomáhají přežít v divočině,
mohou prospět nám všem.
Snažím se nepolít.
Dokonce i celebritám.
Hej. Vezmi i rameno.
Takže jim pomůžu…
Akce.
…objevit jejich vnitřní sílu, kuráž…
- Jsem jako filmová hvězda. -…a odolnost.
Prosím, nechte mě být. Lezou po mně mravenci!
Budou spolu bydlet.
Žralok!
Nejsem si jistý, že jsem chtěl hloubkovou masáž.
Moc se omlouvám.
Jsi tak protivný, když prohraješ.
Naučí se přežít.
- Tváří se mile. - Ztrácíme čas.
A tady se ukázala pravda.
Trochu tam načuráte. Bude to fajn.
A utkají se v epických výzvách.
Potopím se.
Ničemu nevěřte.
Asi netuší, čemu se upsali.
Pomoc! Nemůžu dýchat!
Je v té kyslíkové věci.
Pokud selžou,
čeká je nejstarší zkouška přežití všech dob.
Budou loveni v nejsmrtelnější únikové místnosti v přírodě.
Jestli se ještě nebojí, tak už by měli.
V Aréně.
Co to sakra bylo?
Tam přežijí pouze…
To je Bear.
…ti nejvynalézavější.
To místo je jako peklo.
Jakmile vstoupíte do Arény,
začíná boj.
Jestli spadnu mezi krokodýli, podejte všem zprávu.
Had.
Třesu se, hele.
Já to už nevydržím.
To bude parádní kořist.
Ne!
Máme dalšího.
Panebože, to je těžký!
Sakra, moc se omlouvám.
Bylo to nechutný. Ale asi zvracet.
Kdo bude tou poslední celebritou,
co přežije?
Tohle je Bearovo loviště.
BEAR GRYLLS NA LOVU CELEBRIT
Jedno z mých hesel je „dívčí síla“.
Vykřikuju to už od svých 19 let.
Jsem máma. Jsem válečnice.
Tímhle chci ukázat, že ženský jsou tvrďačky.
Proslavil jsem se jako nejmladší vítěz Wimbledonu všech dob,
ale některé chyby v životě mě přišly draho.
Byl jsem ve vězení, kde je přežití velmi důležité,
byť v jiném kontextu.
Tady v přírodě jsem mimo svou komfortní zónu,
rád mám vše pod kontrolou.
Chci mít situace pod kontrolou.
I proto jsem tady.
Tohle lidi z chudých čtvrtí nedělají.
Nejezdíme na výzvy do Kostariky.
Chci hlavně líp poznat sám sebe
bez sociálních sítí, mobilu,
bez pohodlí mého světa.
Lidé si mě spojují se sobotním večerem.
Lesk, elegance, cetky, korálky.
Celý život tančím,
vyrostla jsem jen s mámou v chudé čtvrti
a odmala vím, že hlavní je tvrdě dřít.
Jsem soutěživá, takže do toho dám všechno,
abych došla do konce.
Už jsou tady.
- Ahoj! - Ahoj!
Vítejte. Vystupte si.
Super, Mel, času je málo. Připraveni?
- Ano. - Pojďte sem.
Vítejte v Kostarice.
Ježišmarjá.
Jste tady. Tohle je realita. Jak se cítíte?
Je tady vedro.
- Je horko. - Horko, dusno, ano.
Jsme tu v poledním žáru,
protože Bear chce, abyste okusili, co vás čeká.
Taková malá příprava na Arénu.
Vaším úkolem je dostat se odsud do základního tábora,
což bude na 18 dní váš nový domov.
Rozdělte se na dvě skupiny a vezměte si batohy.
- Hej. - JT?
JT? To jsem já.
Díky, Mel.
„Přežití“ mi nic neříká, nikdy jsem to nemusel dělat.
- Hodně štěstí, Zelení! - Díky, Modří.
Pro mě přežití znamená spíš přežít stresující schůzku.
Takže se to chci naučit.
Tak jo, jdeme.
Když jsem býval na očích veřejnosti,
byl to velký tlak.
Připadalo mi, že mě lidi vidí jen v jednom světle.
Je fajn to opustit a pustit se do nové životní etapy.
Mám radost, že ji můžu začít právě v džungli.
Než vyrazíte, musíte vědět ještě jednu maličkost.
Vidíte to tam nahoře?
To je Bear.
Proboha.
Zdarec, Beare!
Oukej, Beare, 6 000 stop.
Rozumím. Připraven.
Bear dnešní lov využije
jako příležitost pozorovat a zhodnotit váš výkon,
než vás, jak jinak, začne lovit.
Takže se vzájemně hlídejte a nikde se netoulejte,
protože když uděláte chybu, on vás chytí.
A koho chytí, toho pošle do obávané Arény.
Tak hodně štěstí, můžete jít.
- Pojďme. - Běžte!
Tak poběžte.
Lov může začít!
Předvádí se.
Kolo, ty jsi tak rychlý!
Samá hustá džungle.
Vím, že tam dole jsou,
ale tady odsud jsou jako jehla v kupce sena.
Jsou tři způsoby, jak z planiny uniknout.
Lodí, džípem, nebo vrtulníkem.
Ale ke každému východu potřebuje tým zvláštní nástroj.
Všechny informace najdou na výchozích pozicích.
Mám pocit, že odněkud vyskočí, nevím proč.
Hele, tamhle je malá plošina. Zkusím tam přistát.
Okamžitě vás tady praští horko.
Oni jsou zatím v tomhle typu džungle nováčci,
takže už teď prožívají křest ohněm.
Běh není nic pro mě.
Připraveni? Vyrážíme lovit celebrity.
Bacha, může to klouzat.
Hele, máme mapu.
Jsme tady. Náš východ je tam. A první člun je tady.
Modrý tým se na pláž dostane jedině tak,
že přepluje řeku plnou krokodýlů.
Klasický Bear Grylls.
Potřebuju pomoct s touhle lodí. A bacha na Beara.
Jsem z ghetta.
Moje největší dobrodrůžo
byla asi jízda lanovkou v šesté třídě.
- Mám ti s tím pomoct? - Ne, hlídej.
Ale v divočině mi to půjde.
Jsem z Afriky, ze Sierry Leone.
Byl jsem v džungli. U dědy doma.
Dobře. Potřebujeme ten druhý člun.
Asi musíme do vody.
Můžu plavat?
Jsem zpěvačka, skladatelka,
ale moje hlavní práce
je být svobodná máma dvou úžasných dětí.
Jdu pomoct holkám.
Můj rozvod byl velmi těžký, rozpadla se nám rodina.
Dělám to pro děti. Snad na mě budou hrdé.
Prý na mě budou večer v postýlce myslet.
Vědomí, že mi to přejou, mi pomůže to tu zvládnout.
To je druhý člun. Musíme ho vytáhnout z vody.
Aby celebrity nepohltila místní divoká zvěř,
Bear jim poskytl tři dvoumístné čluny.
Teoreticky dost na to, aby všichni mohli přeplout.
- Pozor na nohu. - Jo.
- Vidíš ty díry? - Jo.
Jenže jeden člun je jako cedník.
Musí ho ucpat kolíky správné velikosti.
Potřebujeme ty věci.
A ty najdou s pomocí mapy.
Pojďte, jdeme.
Myslím, že tudy.
Počkat. Slyším odtamtud hlasy.
Myslím, že jsme moc daleko.
Kde jsou ty věci na člun?
Jsem tady, protože se chci lépe poznat.
Musíme být rychlí, možná už po nás jde.
Velmi dlouho jsem byla v toxickém vztahu,
a teď, když jsem pryč, se znovu poznávám.
Mám tu pár nástražných drátů.
Když je někdo spustí, ozve se rána.
Vyzkouším, jaké mají povědomí o situaci.
Otestuju je, jak reagují pod tlakem.
Na téhle straně nic.
Tamhle jsou.
U dnešního lovu
se pustím do akce jen tehdy, pokud se někdo oddělí od skupiny.
Aha, tak tady je past.
Skoro mě dostal.
Lidi si často myslí, že jsem barbína,
že jsem trochu hloupá modelka.
Dávejte si bacha.
Je tady past, překročte to.
New Yorku sdílím byt
s krysami, šváby a modelkami, co touží po úspěchu,
takže jsem připravená.
Té výzvy se nebojím.
- Další kolík. - Vždyť to říkám.
- Ty oranžové věci. - Odvažte je.
Jeden mám. Tu je další.
Dávejte někdo bacha na Beara.
Je to vše? Můžeme se vrátit.
- Tak pojďme. - Jdeme!
No dobře.
Zůstali spolu jako skupina,
ale nezdá se, že pobrali všechny zátky, co potřebují,
aby i poslední člun byl schopný plavby.
Dvakrát měř, jednou řež.
- Všichni v pohodě? Kde je Boris? - Je s Big Zuuem.
Já rychleji nemůžu.
- Borisi, jsi v pohodě? - Ne.
Uklouzl jsem. Bolí mě koleno.
Křuplo mi v něm.
Teď mám ve svalech na noze křeč.
Jsou malé.
- Jo. - Potřebujeme větší.
- Dobře. - Já zpátky nejdu.
- Já půjdu. - Buď moc opatrná.
Dobře.
Pojď dolů.
Zůstaň tady. Dobrý.
Zůstaň, vrátím se.
Hned se stala jediná věc, kterou jsem nechtěla.
Utíkala jsem, co to šlo, ne dost rychle,
ale teď vím, že Bear je rychlý.
- Leomie! - Leomie!
- Kde je Leomie? - Leomie!
Pojďme!
- Chytil mě! - Panebože.
Pojďte. Pojď, Mel. Jedeme.
No, budeme muset.
- Jedeme. - Mají člun.
Jejich východ je po proudu řeky.
- Pádluj, Mel. - Dělej.
Panebože. Můj člun se potápí!
Opustili Mel. Nechali ji, ať pádluje sama,
ale do člunu jí teče
a v tomto ústí žijí krokodýli.
Nechali ji v tom.
Mel! Mel!
Zastav!
Člun se potopí!
Skončíš ve vodě s krokodýly.
Chceš snadný, nebo těžký způsob?
Člun se potápí, máš asi 30 sekund.
Potopím se.
- Veslo dolů a táhni. - Raz, dva, tři.
- Jo. - Raz, dva, tři.
Ty, Mel B, jsi chycena.
CHYCENA
Asi jsme mohli líp spolupracovat.
Jo, dostala jsem děravý člun a chytil mě Bear.
- Nechám tě tady, Mel. - Dobře.
- Jdu chytit ostatní. - Dobře.
Zelený tým se na planině rozdělil.
Tři jdou k východu přes vrtulník
a zbytek chce odjet do základního tábora džípem.
Bude to za rohem, musíme skrz křoví.
Tudy!
Lottie, Joe a Steph hledají tři potřebné klíče,
s nimiž odemknou džíp a odjedou.
- Je to ono? - Jo, asi jo.
Panebože. Panikařím.
Jsem Lottie Mossová a jsem známá jako sestra Kate Mossové
nebo jako modelka.
Přežití je prostě příběh mého života.
Džunglí Barbie aktivována.
Chci se toho zúčastnit, protože mám silné ADHD
a v mém mozku toho neustále běhá fakt hodně.
Zažila jsem těžké roky
a chci ukázat, že dokážu neuvěřitelné věci.
Hele. Tři celebrity od Zelených.
Otevřený prostor.
Ti asi míří k džípu.
Panebože, tady je další klíč!
Proboha.
Lottie, ty válíš.
Dobrá práce. Tak jo, jdeme.
Jsou naprosto nevšímaví, procházejí se
a ani jednou se neohlédli.
- Jsme v pohodě. - Zvládáme to.
Celý můj život
se odehrává v televizním studiu nebo obchodním prostředí.
Chci tady být,
abych vystoupila z komfortní zóny.
Joe, dělej.
Tohle je super, že?
Ze všeho nejvíc mi bude chybět můj mobil.
Neumím si to bez něj představit.
Jsem závislačka. Chci vědět, co je nového.
Moment, to je ten džíp?
Ano! Nastupte.
Ale na to se taky těším.
Chci pryč od všech věcí, které mě v životě rozptylují,
a ponořit se do té šílená situace, v níž jsem se ocitla.
Skočím na místo řidiče.
Steph právě nastoupila do džípu.
Ale musí jim pomoct odemknout kola.
No tak. No tak!
- Nejsi před kamerou. - Jo, já vím.
Jasně.
Ona nic nedělá.
Steph je ta, koho chytím.
- Táhni. - Jo.
Dobře.
Panebože!
CHYCENA
Vidět Beara je děsivé. Je to…
Rozbušilo mi to srdce. Pořád buší.
Zjevil se doslova odnikud.
- Dej mi ruce. - Jsi fakt děsivý, víš to?
No do prčic! Pěním vzteky.
- Horší než noc v Middlesbrough. - Ty půjdeš se mnou.
Podání ruky
nebo objetí, když se s někým potkám, to beru.
Ale ne že mě někdo chytí za hlavu
a pak sváže a odtáhne.
Přinesl jsem další.
V tomhle nic není. Nic tam není!
Hledejte dál.
Druhé polovině Zeleného týmu
únik ve vrtulníku nejde tak hladce, jak doufali.
Shirley, Kola a Laurence musí v přistávací zóně odpálit světlice,
ale Bear je přirozeně schoval v bednách od munice kolem planin
a zatím jen Shirley našla jednu.
Máš to?
- Jo. Mějte oči otevřené. - Hledám.
Jsem zvyklý, že mě lidi označují slovy jako „extravagantní“,
ale nenechte se ošálit růžovým oblekem.
Jsem docela tvrďák.
Když se dohrabete až k šedesátce,
je nesmírně důležité nikdy nepřestat být statečný.
My boomeři věřili, že máme žít rychle a umřít mladí.
Byl to rokenrol. Šedesátky jsme se neměli dožít.
A hele, tady jsem.
Co dělají boomeři v šedesáti?
Jezdí do Kostariky postavit se Bearu Gryllsovi.
Nic tam není.
- Musíme je přinést všechny. - Vraťte se.
Lidi!
Vyrostl jsem v Londýně.
Nemůžu nic najít.
- Jsem z velké rodiny… - Bože.
…a kdo nezabojoval, ten se nenajedl, chápete?
Takže jo, jsem soutěživý a chci vyhrát,
ale myslím, že bych mohl dokázat Beara přechytračit.
Můžu ho ošálit triky z herecké školy.
Strom. Chápete? Větev.
- Co to bylo? - Nástražný drát.
Díky, žes nás Bearovi ohlásil.
Nástražné dráty.
Zdá se, že jsou blízko.
Jak se to otevírá?
Mám to!
Ještě jeden.
Jdu v pravý čas.
Ještě nenašli všechny světlice.
- Laurenci, to zvládneš. - Zvládám to.
Jestli se jeden z nich vrátí, sejmu ho.
Kde je ta věc?
Do háje.
Poslední světlice.
To snad ne.
Ano.
Má mě Bear! Utečte!
Laurenci?
Dej mi ruce.
Panebože, pouta. Za to normálně připlácím.
Laurenci!
Nastupte do vrtulníku!
Proboha, on ho chytil.
Připraven? Raz, dva, tři.
Jsme Laurencovi vděční, že křikl „Nastupte do vrtulníku!“,
protože jsme tak mohli zapálit světlice.
Upřímně to byla rvačka.
Křest ohněm, nejen kvůli prostředí.
- Je tu horko. - Raz, dva…
Jakmile se rozběhnete, je to dřina.
S trochou adrenalinu a strachu náročnost vzrůstá ještě víc.
Je co zlepšovat.
Hlavní není velikost člunu, ale rytmus oceánu.
Ne moc silně, ne moc rychle. Plynule.
- Jo. Kde ses to naučil, Borisi? - Správně.
Steph měla smůlu, ale myslím, že jsme měli dobrou strategii.
- Rozvážu to. - Dobře.
Myslím, že jsme dobře improvizovali.
- Ano! - Fajn.
- Panebože, jo. - Dobrá práce.
Super.
- Oukej. - Jo.
Ano!
- Běžte! - Jo.
- Jdeme! - Skvělý.
Teď můžu venku říkat,
že jsem úspěšně utekl Bearu Gryllsovi.
- Jo! - Ano!
Hej!
- Teď se chci… - Opalovat.
Dobrá práce.
Jste v pořádku?
- Klikaři! - Ahoj!
Vidíte, co jste mi provedli s vlasy?
Osm celebrit, které unikly Bearovi,
si vybere postele jako první.
- Tady je. - Vidíte to?
Náš nový domov.
Bezpečný přístav v divočině Kostariky.
Ty vado.
Nejsou tu telefony, není tu televize ani klimatizace.
No hele, tady je manželská postel!
Tak tu si zamlouvám.
- Big Zuu, ber tu postel. - Ano!
Ale na druhou stranu,
budou mít čas zdokonalovat své schopnosti přežití,
což je dobře,
protože na okraji tábora je několik čtverečních kilometrů pralesního pekla.
Aréna.
Pokud se tady ocitnou,
bude naše celebrity lovit sám slovutný Bear Grylls.
Kdo sem vstoupí, možná se už nevrátí.
- Dobrá výzva. Šlo nám to. - Jo.
No ty vado. Jsem tak rád, že nemusím do Arény.
Překypuju radostí.
Nemůžu se hned vrátit domů a říct: „Ahoj, kluci. Rovnou mě vyhodili.“
Ne, brácho, ani náhodou.
Panebože. To auto je děsivé.
Slyším nějaké zvuky.
Panebože.
- To je šílený. Vidím Zuua! - Jsou jen dva.
Kde je druhá skupina?
Čau, lidi! Zvládli jsme to!
Jo!
- Ahoj. - Tohle je šílený.
Jako by nás vytáhli z nějakého filmu.
Ty jo, kdo je to?
To je Holly.
Přílet do tábora byl jako z filmu.
Chci si to zopakovat.
Lidi!
Ulevilo se mi, že jsme v táboře.
Bylo to naprosto fenomenální.
Ten pocit si budu pamatovat navždy.
Vítejte v základním táboře!
Zvládli jste to, výtečně.
Asi si říkáte, kde jsou ostatní celebrity.
Naneštěstí v Bearových spárech.
Sám Bear by se tady měl objevit právě teď.
Panebože. Kde?
Můj ty bože!
Páni.
- Ty jo. - Asi jsem si ublinkl.
To byla teda cesta.
Ahoj. Vítejte.
Pojďte sem.
Vítězní poražení. Pamatujete si nás?
Jste tady. Byli jste zasvěcení. Váš lov tím nyní začíná.
Upřímně, to, co jste teď zažili,
byla jen krátká a snadná ochutnávka toho, co budete prožívat,
až projdete touhle branou do Arény.
Za bránou to je jiná úroveň.
Dneska to byla ostuda.
Některé jsem slyšel ze vzdálenosti asi 300 metrů.
Tady se bude dařit jenom těm, kteří splynou s džunglí.
Pokusím se z vás udělat lidi, kteří jsou schopní
a dokážou v takovém prostředí přežít.
Tam budete pronásledováni.
U policie mají systém. Červená, oranžová, zelená.
Jak myslíte, že většina lidí žije?
Na zelené. Jen se tak potulují, čučí na iPhone.
Vy jste byli na zelené ve všech směrech.
Buďte na oranžové. Oranžová je pomalá, klidná, naslouchající.
Představte si ostražitého jelena.
Praskne větvička a on…
Čeká, ostražitě naslouchá.
Zrak, sluch, čich, rozumíte?
Nic z toho jste neměli.
Buď klidný. Buď jelen.
„Buď jelen.“ Nevím, co tím myslí, jelen.
Nemůžu být jelen. Nevypadám tak.
Jakmile projdete branou, jeďte na oranžovou a pak na červenou.
- Dobře. - Jo?
V příštích týdnech se zúčastníte mnoha výzev.
Jejich smyslem je vás vyzkoušet, takže dávejte pozor
a usilovně se učte,
protože pokud výzvu prohrajete nebo nedokončíte,
můžete zjistit, že najednou procházíte bránou do Arény.
Jakmile vstoupíte, je to naostro.
Jsou tam krokodýli, hadi,
jsou tam rokle, jeskyně.
Ta Aréna zní děsivě.
Proč já sem vůbec lezla? Nevím.
A taky tam budu já a budu vás lovit.
Bude to naprosto brutální.
Teď si říkám: „Proč mě sem děti poslaly,
když tady hrozí vážné nebezpečí?“
Laurence, Leomie, Steph a Mel,
protože vás Bear při prvním lovu chytil,
budete zítra první, kdo se mu v Aréně postaví.
Ne!
Pokud nebudete ve střehu,
tak vás najdu,
a to může znamenat konec vaší cesty.
Máme 15 hodin, než vyrazíte do Arény, jasný?
Tohle psychické nastavení musíte mít.
Přežít v Aréně je ta hlavní zkouška.
Je to Bearovo hřiště
a vy mu jste zcela vydáni na milost.
Dobře.
Dobře se vyspěte a ahoj zítra. Jdeme?
- Díky. - Pojď, Beare.
Chytils mě jednou, moje chyba.
Ale podruhé už mě nechytíš.
Tahle gazela se z Arény dostane.
15 HODIN DO ARÉNY
Takže někdo tou bránou projde a my ho už neuvidíme?
Nechci jít moc blízko, aby neotevřeli.
- Jo. - Otevřelo by se.
Vypadá to jako něco z Jurského parku,
má to nádech konce světa.
No nic moc.
Vypadá to děsivě.
Usmažím kuře. Tady toho moc nevymyslíme.
Ne.
Prskání smažícího se kuřete je jako zvuk z nebes.
Jo.
Jestli můžete v kuchyni někomu věřit, tak tlouštíkovi.
Táborový šéfkuchař je moje role,
ale myslím, že to předstírané přátelství hodně rychle skončí.
Budeme bojovat každý sám za sebe.
Nemůžu se dočkat.
Podává se večeře. Kde je Boris? Borisi!
- Teda, Big Zuu, díky, kámo. - Nemáte zač.
Není zač.
Děkuju ti za tohle jídlo
a děkuju Bearovi, že mě chytil
a já budu muset zítra bojovat o život.
Na první noc.
- Na zdraví! - První a pro některé poslední noc.
Hodně štěstí všem v Aréně.
Díky, že nám to připomínáš.
Jo, sorry.
- Uslyšíte, jak nás roztrhá. - Jo.
- Takhle budete zdrhat. - Jo.
Panebože! Omlouvám se, není to k smíchu.
Já vím. Všichni z toho máme docela slušný trauma.
Tohle může být poslední večeře.
A když si nedáte pozor, mohli byste nad tím pořád přemýšlet
a hodně si tím ubrat ze spánku.
Připravíme si postele?
Myslím, že ty moskytiéry se budou hodit.
Joe, žiješ? Seš tichý jako pěna.
Ne, pořád jsem tady. Jenom si to všechno převracím v hlavě.
Chci studenou sprchu.
Máme vůbec studenou?
Napadlo by vás, že uslyšíte Přizdis*áče a Spice Girl
společně ve sprše?
No to je boží.
Myslím, že se trochu moc tře.
I když mám velkou postel,
nechci se probudit a mít u hlavy Borisovy nohy.
Já tu postel rozbiju!
S kým to bojuje?
To je stínový box. Takový trénink.
TŘI HODINY DO ARÉNY
- Voda vařila? - Jo.
Udělám kávu.
Jo. Víš co?
Asi to nechcete slyšet,
ale já před Arénou musím na velkou,
a kdy to nejde, kafe mi pomůže.
Jo, pomůže.
Cože? Je teprv druhý den.
Dej tomu ještě aspoň den, než začneš rozebírat stolici.
Ale tak to je, když žijete takhle spolu.
Lidi začnou mluvit o kakání.
- Takhle jdeš do Arény? - Takhle ne. Kéž by to šlo.
Jestli mě má Bear popravit, chci umřít ve svém oblečení,
ale ne.
Ten strom je krása. Chci na něj vylézt.
Jo, to je.
Vidíš? Tohle je ten typ stromu… Dobře, tenhle možná ne.
Kdyby ten strom byl v Aréně, asi bych na něj nelezla.
Ne, já taky ne.
Myslím, že to zvládnu. Jižní Londýn jede.
Člověk si musí hlavně věřit, protože když si nevěří,
už prohrál.
Fakt mě zajímá, jak to v té Aréně vypadá.
To brzo zjistíš.
Spalas dobře?
- Noční můry. - Je tady vedro.
- Budila jsem se. - Já taky.
Ty se ne… Potím se jen já?
- Kape to ze mě. - Vidím.
Potřebuju další sprchu.
Zrovna jsem se umyla a zase se potím jak blázen.
Celou noc jsem přemýšlela: „Mám návaly?“
- Tak jsem se potila. - Kolik ti je?
Čtyřicet… osm. Čtyřicet devět?
Já jsem si menopauzou prošla v 50.
- Jo? - Ze dne na den konec.
- Čas tak letí, že? - Jo.
Pamatuju si, jak jsem si myslela: „Bože, 24, 25 let. To je babka.“
Ve kterém roce vznikly Spice Girls?
1995. 1996 jsme vydaly naše věci.
Bavilo tě to s nimi?
No jasně. Bylo nás pět mladých holek.
„Chápete, že nám tohle prochází?“
- Jste dosud přátelé? - Jo.
To je hezké.
Je nás pět holek, takže máme horší a lepší období,
protože se velmi dobře známe.
- Jo. - Victoria teď slavila 50.
Nakonec jsme si i zazpívaly.
- Všechny jste zpívaly? - Jo.
To je super.
Je to hloupé. Řekla jsem:
„Pojďme na stadion. Proč zpíváme tady v obýváku?“
Jak se dnes cítíš?
Hele, jsem klidnější než včera.
- Jo? - Víš…
Roky dělám živé vysílání, zpravodajství pod tlakem,
asi už nejsem nervózní.
Ale prostě…
Jsem docela racionální člověk.
Mám vědecký přístup,
takže mám jistotu, kolik dá dohromady A plus B,
ale tady to A a B neznám, takže…
- Neznáš proměnné. - Jo.
Dnes je velký den pro mě
a další tři, které Bear chytil.
Jestli to zvládneme,
pak nás to posílí.
Ale je tu hluboce zakořeněná obava z toho, že dnes půjdu domů,
a to mě deptá.
Vyhráls Wimbledon, když ti bylo 17?
- Přesně tak. - Čekal jsi to?
Tak mladý jsem nevěděl, že nemám vyhrát.
- Kolikrát jsi vyhrál? - Třikrát.
- Třikrát? - Jo.
Jaký to byl poprvé pocit?
V 17 letech nic moc nevíš.
Hlavní není zápas, ale to, co se děje potom.
To další ráno.
Tlačí na tebe, abys byl zase skvělý…
Jo, ale to s tím tlakem jsem nikdy nepochopil.
- Aha. - Tlak je jen v tvé hlavě.
Tlak nemůžeš ochutnat, necítíš ho, neslyšíš ho.
Je to jen představa ve tvé hlavě.
Cítíš se vůbec někdy pod tlakem?
Velmi málo.
Ale i když jsi třeba musel jít do vězení a tak,
ani to tě nevystresovalo?
V tu chvíli to bylo velmi těžké,
ale nestresovalo mě to.
Nechci moc vyprávět historky z basy,
protože jsou hrozné
a taky velmi osobní a intimní.
Byl jsem ve vězení 231 dní.
ale po pár týdnech o samotě
mi došlo, že to musím přijmout.
Ano, udělal jsem to, tak pojďme dál.
Asi díky tomu jsem vězení přežil.
Snad jsem teď lepší člověk.
Připadáš mi jako někdo, kdo má rád věci pod kontrolou,
ale jít do vězení…
Ovládat můžeš jen svou mysl.
Nemůžeš ovládat manželku, děti, přátele, dopravu…
- Jo. - Ani Beara Gryllse.
- Já se ho snažím ovládnout. - On to včera viděl.
- Okouzlíme ho. - On to viděl, tak dávej pozor.
Včera to byl velký den.
Celebrity jsme vysadili uprostřed ničeho a řekli jim, aby utekly Bearovi,
ale Laurence, Leomie, Steph a Mel
zjistili, že jsou první, kdo se vydá do naší Arény.
Čas od té doby běží
a nyní už vypršel.
Jak jsou na tom?
Jsem nervózní a mám strach.
Ahoj. Ahoj, soutěžící.
Jdu do neznáma.
Vypadáte nádherně. A děsivě.
Mám obrovský strach.
Musím zkusit zůstat v klidu a být na pozoru
a být všechno to, co jsem nikdy nebyla.
Za chvíli vstoupíte do Arény.
Čím víc dovedností se tam naučíte, tím spíš přežijete,
proto to pro vás čtyři,
první soutěžící v Aréně,
bude pořádný křest ohněm.
Vaším cílem je buď uniknout z Arény,
nebo se vyhnout zajetí.
Strávíte tam 60 minut.
Dnes jsou ve hře tři východy.
Každý východ smí použít jen jeden z vás.
Takže uniknout můžou jen tři.
V hledání těch východů jste vlastně soupeři.
Bear vás sleduje
a také vám do cesty nastražil pasti.
Past.
Možná jste tady teď naposledy,
protože tomu, koho chytí Bear nebo některá jeho past,
bude hrozit vyřazení.
- Snad se nepočurám strachy. - Já radši čurám už teď.
Je čas vyrazit do Arény.
Hodně štěstí, vážení. To zvládnete.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ani nevím, proč tleskám. - Jdeme.
Tohle přímo pode mnou je Aréna.
Jestli ještě nejsou nervózní, měli by být.
Bůh mi pomáhej.
Je to děsivé. Mám pocit, jako bych šla do boje.
Tohle je moment, kdy půjdu domů, když to pokazím.
Nikdy jsem nedělala nic tak extrémního jako tohle.
Ano, myslím, že jsem schopná.
Ano, myslím, že odtamtud uniknu.
Hlavní je cíl.
Vypadá to jako drsná džungle.
Proboha, to je ale zvuků, co? Jen jdu…
Neberte to na lehkou váhu.
Je to tady náročné, stísněné, strmé a je tady horko.
Jestli se odsud dostanou, jsou dobří.
Všichni v pohodě?
Mám takový strach, že mlčím.
Zjistěme, co máme dělat.
Panebože. Východ na útesu. To zní pekelně.
Východ skrz tunel. Východ pod plotem. To nezní…
- Žádný nezní dobře. - Ne.
Každý východ v Aréně vyžaduje k úniku speciální nástroj.
Podrobnosti o tom, co potřebují a kde se to nachází,
jsou u východů.
- A kde jsme? - Jsme u Stromu rozhodnutí.
Tady je brána. Tou jsme přišli.
Ale Bear nějaké nástroje rozmístil i náhodně.
A dal je samozřejmě do pastí.
Pokud některou spustí,
může to být konec hry.
Východy jsou jen tři, jeden se musí schovat.
Neřešme to až moc.
Užil jsem si to, jste skvělí. Potkáme se v Narnii.
- Zahazuješ nás jako kámen. - Něco těžšího než kámen.
Jsme tu každý sám za sebe.
Tak jo, hodně štěstí a tak, ale musím rychle najít východ.
Pasti jsou připraveny, nástražné dráty taky.
Mají náskok pět minut, než vstoupím do Arény.
Jdeme.
Oukej.
Co to je proboha za randál?
Panebože. Řve, jako by mě chtěl sežrat.
Třesu se, hele. Panebože.
Někde tady má být vyschlé koryto.
Jdu k východu.
Nemyslím, že schovat se by mi tady pomohlo.
Přímo do houští.
Aha, zdá se, že tudy to nepůjde.
Podíval jsem se na mapu a rozhodl se pro plot,
protože je prostě nejblíž.
Východ pod plotem je sice nejblíž,
ale je nejméně krytý a na strmém kopci.
Chci se dostat tam, kam potřebuju, a to hodně rychle,
než vypustí Beara.
Stará kolena.
Tak jo.
Tohle asi bude ten Divoký les.
Mám v plánu jít k východu skrz tunel,
protože cesta k němu vypadá nejjednodušeji.
Myslím, že jsem šla asi moc tam.
Východ skrz tunel je na východním okraji Arény
za bludištěm lesního podrostu.
Tenhle les je čím dál hustší.
Půjdu prostě tudy.
Budu věřit svým instinktům
a pokusím se podle mapy dojít k východu na útesu.
Instinkt mě občas navede k hrozným rozhodnutím,
ale doufám,
že dnes ne.
Lezecká trasa na útes je na samém okraji Arény.
Aby se tam dostala,
musí Mel s pomocí nástroje uvolnit vor
a přeplout jezero plné krokodýlů.
Snad na to jdu správně. Snad jdu správným směrem.
Moje strategie je rychle vyrazit, doběhnout k útes
a snad cestou i pobrat nějaké nástroje.
Leomie míří ke stejnému východu jako Mel B,
ale jelikož ho smí využít jen jedna,
závodí o to, kdo dorazí jako první.
Panebože. To je hnus.
Tak jo, přišel čas.
Tohle je jejich první kontakt s Arénou.
A já žádné zajatce neberu.
Naučil jsem je, jak je důležité, aby byli pořád ve střehu, na oranžové.
Není to snadné, když cítíte strach, adrenalin a únavu,
ale pokud poleví v ostražitosti, chytím je.
Lov začíná.
Až uslyší tohle, budou vědět, že jsem v Aréně.
Bože, je tady.
To je on.
Lov právě začal.
Vypustili Beara.
Všechny celebrity měly náskok,
takže jestli jsou chytří, jsou už skoro u východů.
To znamená, že je musím dohnat.
Už teď si všímám jedné věci,
a to, že to je velká dřina.
Teplota je teď nějakých 43 stupňů.
A jestli to cítím já, tak oni taky.
Chci to otočit ve svůj prospěch.
Teď do toho šlápneme.
V téhle fázi moc neběhám.
Chci šetřit energii.
Ale stejně musím k východu.
Tak jo.
Aha, musím kopat.
Lopata je tam.
Tak jo.
Laurence ví, kde nástroj, který potřebuje k podhrabání plotu,
ale znamená to projít skoro kilometr přes Arénu a zpět,
aniž by si ho Bear všiml.
Musím co nejdřív k lopatě,
vrátit se a podhrabat se.
Ale teď se situace samozřejmě změnila.
Bear je tady.
LOPATA: 632 METRŮ
VÝCHOD: 38 METRŮ
Oranžová.
Jsem na oranžové a jsem ostražitá. Nechci se nechat chytit.
Myslím, že nejsem daleko od tunelu.
Nevím, jak se tam dostanu.
Mou strategií je být nenápadná a hledat,
držet se při zemi a pomalu postupovat.
Připomíná mi to, jak jsem v baru narazila na bývalou
a nechtěla jsem ji vidět.
VÝCHOD: 11 METRŮ
VÝCHOD: 203 METRŮ BEAR: 387 metrů
Něco slyším.
Nevím, co to je.
Tohle mi přišlo jako nejtišší trasa.
Tohle je vyschlé koryto řeky.
Je jako hlavní cesta touhle roklí.
Těžko se tudy dá jít nenápadně.
Myslím, že někde musím vylézt nahoru,
ale ne teď.
Aha, něco mám.
Ano!
Cestou k východu jsem našla nástroj.
Nevím, jestli mi pomůže nebo ne. Fakt nevím.
Rozhodně tam někoho slyším.
Dělej.
Tak jo, jdeme.
Teď nic neslyším.
Stopa vychladla.
U stopování a lovu musíte vědět, kdy vyběhnout
a kdy dál číhat.
Jsem docela v pokušení si ještě počkat.
VÝCHOD: 276 METRŮ BEAR: 58 METRŮ
Jsem zpátky na cestě.
Ale ani nevím, na které cestě.
Je tam něco?
Červené vlajky.
Co to je?
Když něco uvidím, tak beru cokoli,
protože aspoň pak neunikne něco jiný,
což mi taky trochu usnadní život.
Nevím, jaký to má smysl.
Možná je to past.
Jestli můžu někam stoupnout a neaktivovat ji…
Já nevím.
Nevím, jestli to je nejchytřejší.
Znamená to, že sem můžu?
- Co to sakra bylo? - Někdo se houpe v síti.
Překlad titulků: Lucie Olešová