-Пришвидшується. -Боже!
Це, мабуть, якийсь жарт.
Зараз чотири людини відмовляються від половини мільйона!
-Що відбувається? -Стільки
я ще не бачив, але та група варта більшого.
-Що? -Розумієш, що це справжні гроші,
які я перекажу тобі, якщо натиснеш кнопку,
-і ще ти не вилетиш. -Боже!
Не натискай.
Не натискай. Народе…
Ні, Діно!
Ви що, божевільні?
Як тут можна встояти?
Один з вас може натиснути!
Дев'ять сотень!
Боже. Що?
Діно, і не думай.
Що він робить?
Вам байдужі гроші?
Майже набігли!
Так.
Ви не хочете…
1 000 000 $
Ти зможеш!
-Тримайся! -Ви не хочете мільйон доларів?
1 000 000 $
Що відбувається?
Діно, тримайся!
Це насправді. Це реальні гроші!
Трясця.
Це реальні гроші. Реальні гроші!
Ніхто не хоче мільйон доларів?
Не треба!
Не вірю своїм очам.
П'ять, чотири…
Діно, не роби цього.
Це ваш останній шанс забрати мільйон доларів.
-Будь ласка, Діно! -Три, два…
Він його візьме?
-Один. -Боже.
Ви важливіші для мене за суму на екрані.
0 $
Пропозицію скасовано.
Так!
Боже мій! Так.
Усі ці капітани відмовилися від мільйона, тому ви лишаєтеся.
-Ви щойно відхилили мільйон. -Моя чесність не продається.
-Боже. -Я хочу заробити…
-Що це було? -Якого біса?
Вони не вірять, що це правда.
Я ледь не розридалася.
Хто колись на ТБ відмовлявся від мільйона доларів?
Голова обертом.
Навіть не знаю, що робити.
На цьому закінчуються змагання у цій вежі.
Лишаймося!
-Так. -Ось і він.
Діно!
Уперед!
Ця четвірка, що хоче виграти гроші,
щойно відмовилася від 1 000 000 доларів.
Не задля друзів, а людей, яких вони знають кілька днів.
Проти кого вони змагатимуться пізніше.
Це може здатися надто божевільним і нереальним, але це так.
Якби він натиснув кнопку
я б переказав йому мільйон доларів, а він відмовився.
Агов, ті, хто дивиться вдома,
ось як виглядає справжня легенда у плоті та крові.
Найголовніше — дякую за довіру.
-Дякую. -У мене мала родина,
та зараз я відчуваю, що тут у мене є все необхідне.
Розумієте, про що я?
Покажемо всім, що можна бути гарною людиною
і все одно перемогти.
Гроші приходять і йдуть, а чесність та честь — заслуговують.
Так!
Знаю, важко довірити свою долю іншому.
Ми всі там були. Я теж.
Я сам хвилювався під час кількох змагань,
які ми пережили.
Що хтось здасться.
Я б так не зробив.
Ні з ким.
Ні з родиною та друзями.
-Я з вами. -Так.
Люблю вас.
ЛИШИЛОСЯ 242 ГРАВЦІ.
Це черговий чудовий день у Біст-Сіті. Дивлюся, як усі прокидаються.
Гадки не маю, як це сталося, але я дуже радий.
Учорашнє змагання
показує наскільки люди сильні, бо я б точно зламалася.
Було очевидно, що людей притягувало
до чотирьох капітанів, які відмовилися від 1 000 000 доларів.
Як лідер я дуже тебе поважаю
і дуже радий бачити твою роботу.
-Більше б таких людей. -Дякую.
У нього сильніша воля, ніж у 99 відсотків світу.
Він відмовився від мільйона.
Я знайшла його й довірилася, і була з ним весь час,
-і ми будемо разом. -Так.
До кінця.
Здуріти, так?
Так, оце так пригода разом.
Якщо доберуся до топ-100 чи десять,
-там я хочу бути… -Припини.
-Коли ми доберемося. -Коли…
Я просто скромна людина.
Я впевнена.
Це хоч «Ігри звірів», та іноді це як війна.
Я раділа кожній миті в цих окопах…
Я спостерігаю, а коли треба — дію.
Я знав глибоко в серці, щойно мене обрали, що я точно не візьму хабар.
Моя чесність не продається.
Багато завели друзів?
-Так. -Ага.
-Авжеж. -Усі тут втратили
багато друзів.
Авжеж, це не повториться сьогодні?
Ні.
Хоч вчора вилетіла 251 людина,
решта 242 гравці мотивовані та оптимістичні.
Поки що.
Доброго ранку всім.
Так!
Думаю, можемо погодитися,
що ігри у вежі були трошки жорсткі.
Так.
Тому, щоб розбавити атмосферу,
сьогодні нікого не виключатимемо.
Так!
Думаю, ви заслужили.
Тому замість виключення
в нас є приз для переможців наступної гри.
Призом у наступній грі буде VIP-дім.
Та маленький сюрприз, про який дізнаєтеся пізніше.
Тому як для мешканця Біст-Сіті
цей дім дасть вам змогу усамітнитись у розкоші,
і, може, фору над іншими.
Розділіться на групи по троє.
Виберіть, з ким ви хочете бути сусідами по кімнаті.
Та вони не знають, що мета цієї гри —
змусити їх вибрати найближчих друзів.
Бо гра після цієї
буде найбільш психологічною, які я проводив.
Чому такий вибір?
Через природні таланти.
Ми зможемо. Спокійно.
Чому вибрали одна одну?
-Ми основна група, -Так.
-відколи прибули. -Так.
У нас є зв'язок, дружба.
-Успіхів. -Так.
-Ми переможемо. -Чекай.
-Ми хочемо більше. -Ви 751, 757, 759.
-Так. -Гаразд.
Ми з команди 750-х.
-Це доля. -Так.
Ви хочете… заселитися разом?
-Так. -Так.
-Було б круто. -Ага.
-Точно. -Хоча дивно.
Вони чоловік і дружина.
Спатимеш надворі.
Як і очікувалося, люди поєдналися з друзями й ріднею.
Та до них пізніше дійде сувора реальність,
що на «Іграх звірів»
-це погана ідея. -Один, два, три. Дружба!
Боже, люблю дружбу.
Наступне змагання — типовий забіг у мішках,
ви змагатиметеся на полі Біст-Сіті.
Правила прості. Пробігти до кінця й назад.
Найшвидша команда житиме у VIP-будинку.
І ще всередині чекає таємний приз.
Пам'ятайте, ніхто не вилетить.
Ми просто розважаємося.
Три, два, один. Уперед!
І як я й передбачав, після всього, через що вони пройшли,
гравці просто хотіли повеселитися.
Та наприкінці все одно хтось переможе.
Так!
Переможець — 514 та його команда.
Вітаю!
Ви, троє друзів, житимете у VIP-будинку.
Та справжній сюрприз у цьому кейсі.
Що в кейсі, як гадаєш?
Думаю, гроші.
Відкривай.
У вашій кімнаті лежить імунітет до наступного змагання!
Мова про змагання, про яке я казав раніше.
Ці троє не змагатимуться.
Тобто вони автоматично просуваються далі.
Ми перемогли та заслужили це. Ми королі цього міста.
А щодо 99 % вас, які не мають імунітету,
коли я говорив з вами перед забігом
я часто казав слово «друзі».
«Друзі».
Хочете вгадати чому?
Знаєте чому?
Я просто відповім.
Забіг у мішках був хитрістю, щоб ви об'єдналися з друзями.
Тепер ці команди з трьох гратимуть у наступній грі.
І, на жаль, для всіх ваших друзів,
з кожної групи з трьох, у місто повернуться лише двоє.
Дам вам хвилинку заспокоїтися перед бурею.
Після цього змагання
я втрачу людей, які стали мені дуже близькими.
Та…
-Я дуже засмучена. -О ні.
-Це погано. -Так.
З Джиммі все не так, як здається.
Я плакатиму. Я не…
-Важко, бо ми теж друзі. -Так.
-А ти? -Я просто тут.
-Просто. -Ми друзі.
Тобі може не повезти.
Я хвилююся,
бо вони подруги, а я розділилася зі своїми,
тому не знаю, це добре чи погано.
Ну?
Вау, що там таке?
Охороно! Приготуйтеся їх виводити.
Винесіть наручники.
Добре, до діла.
Уперед через браму. Ведіть їх, охороно.
Вітаю у наступній грі.
Зараз ви в групах по троє гравців,
і кожна з цих груп зараз ввійде
в один з 80 кубів перед вами.
Ідіть за охороною «Ігор звірів»,
вони приведуть вас до куба, який вирішить вашу долю.
Справжня тюрма. Боже.
Вау, що…
Що це?
Боже мій.
Що тут відбуватиметься?
Гаразд, це відбувається насправді.
Що?
Усе сіре. Білі стіни.
Наче в божевільні. Боже.
Що тут діється?
У нас є червоний телефон. Написано: «Просіть будь-що».
Якесь товсте кільце з наручниками на стіні.
-Ще наручники. -Ага.
-Камера. Телефон. -Ага.
Я наче в палаті у божевільні.
Зараз буду бити по стінах.
Гаразд, народе, як вам ваш куб?
Бу-у!
Упевнений, вам цікаво, що це взагалі за змагання?
Насправді все дуже просто.
Я увімкну таймер на п'ять годин.
За цей час ви маєте вирішити, хто ті двоє, які підуть далі,
а кого доведеться прикувати до стіни куба,
тим самим виключити з шоу.
Щоб легше було вирішити, ми поставили у ваших кубах телефон.
Можете попросити буквально будь-яку річ у світі,
що допоможе з рішенням.
Якщо не приймете рішення за ці п'ять годин,
всіх трьох буде виключено.
Чому це мали бути саме ми троє?
А не хтось, хто мене дратує?
Не знав, що так буде…
Маю йти проти брата.
Знаю, ви дуже гарні друзі,
тому щасти з вибором того, хто має піти.
Запускайте таймер!
У вас п'ять годин, щоб виключити найближчого з друзів.
Це буде важке рішення.
Так.
Вони забагато морочать наші голови.
Особисто я не хочу стирчати тут п'ять годин.
-Так. -Сподіваюся, до цього не дійде.
Хтось хоче піти?
-Ні. -Ні.
Пройшла хвилина, а ми вже ридаємо.
Як нам прийняти рішення? Як?
Так.
Як обрати, хто піде?
Я не можу грати далі.
І це найважча частина.
Бо насправді ніхто не хоче йти.
Лише годину тому ці троє працювали разом як друзі.
А тепер не можуть подивитися один на одного.
Може, просто зробити це?
Хотілося б вірити, що все трапляється не просто так, та я сумніваюся.
Ідіть. Ідіть. Забирайтеся.
Вау, хлопці, ми щойно почали.
Йой.
Для декого ціна дружби набагато більша за будь-яку суму,
хай це буде хоч мільйон.
1 000 000 $
Точно не хочеш імунітет за свою жертву,
-яку зробив вчора? -Ні, не треба.
-Гаразд. -Я не проти
лишити все на волю шансу.
Обожнюю цих хлопців
та молюся, щоб у їхньому житті було лише найкраще.
Іменем Ісуса. Амінь.
-Амінь. -Амінь.
991 ДЖЕРЕМІ ОХОРОНЕЦЬ
Люблю вас, хлопці.
Люблю тебе.
Коли ми зайшли сюди, ми називали одна одну друзями.
Якщо ти вирішила не лишатися,
якщо і ти вирішила,
я не лишатимуся.
Я не матиму нічого проти.
І я не змушуватиму когось лишитися.
У кожної є свої причини бути тут.
-Авжеж. -І я не…
Я не казатиму про свою,
про вашу, чи ваша важливіша.
Та я б хотів просто почути, чому ми тут.
Моя сестра померла в юному віці.
Перед тим від раку помер мій батько й лишив мою матір.
Тому мова не лише про мене.
Я хочу допомогти моїй родині та людям, яким це потрібно.
Ці гроші допоможуть і мені.
Я хочу колись мати родину, типу, хочу бути мамою.
Не думаю, що є сенс порівнювати,
чиє життя гірше, кому потрібніші гроші.
Знаю, що суть не в цьому.
Я просто не знаю, що сказати,
щоб плакати більше.
Чи щоб іншим стало шкода одне одного більше,
суть гри не в цьому.
Швидко стало зрозуміло, що більшості кубів
буде важко вирішити,
хто прикує себе до стіни.
Та щодо інших, було очевидно, в кого положення гірше.
Боже.
Усе для ЕйДжея та Айли.
Коли бачиш когось поруч,
його не можна просто лишати осторонь…
Боже.
Я з двома братами, вони кажуть,
що я піду додому.
Сказали це раніше.
Я сказала: «Окей, якщо я поїду додому як не можете вирішити між собою,
тоді поїдете додому зі мною. Отже…»
Глянемо, що робитимуть.
Один з вас двох має піти.
Не думаю, один з нас трьох має піти.
-Я не піду без вас. -Отже…
Річ ось у чому.
Зараз твоє рішення змусить піти нас трьох.
Тобто ти точно підеш.
-Я не зламаюся. -Отож-бо.
-Ти стоїш за себе. -Ви вперті.
-Лише за себе.
Якщо я піду, то підемо разом.
Ти обговорюєш свій кінець.
-Якщо ви… -Ти, я повторюю.
Я повторю ще раз.
Суть у тому, що ти лише обговорюєш свій кінець.
У моєму житті багато всього,
та я лише хочу бути послідовною у своїх думках.
Я не хочу кинути вас, та я лишаюся сильною для себе.
Я не хочу вас кривдити, та…
Я не зламаюся, хоч і відчуваю приниження,
і я в цьому сама,
я не хочу, щоб мене змусили до цього.
Я не хочу, щоб ви думали, що я така
чи не така. Я така, як поводяться зі мною.
Обережно. З тебе можуть зробити погану.
Знаю. Мене будуть так називати.
Я бачу, що ви трохи хвилюєтеся.
Не бійтеся, бо на початку я казав вам
про телефон, що стоїть у вашій кімнаті.
Як не хочете вилетіти групою,
краще вам ним скористатися.
Він сказав, можна просити будь-що.
Що можна попросити, щоб вирішити?
Зіграймо в гру.
А хто програє — той вилетить.
Тоді ми всі
-маємо знати цю гру. -Так.
-Може, кинемо кості? -Ти б кинув?
-Так. -Гаразд.
Гаряча лінія Біста, слухаю.
Чи можна нам кістку, як кісточки з цифрами для гри?
-Скоро буде. -Дякую.
Боже. Дякую.
Дякую.
Чендлер.
Є «Монополія»?
Зараз буде.
Колоду карт та піцу пепероні.
Гру «Операція».
-Кості. -Піцу та кості.
Секундомір, будь ласка.
Дякую, бро. У яку…
-Яка кімната? -Гей.
Ось і «Дженґа»!
Ура!
Комічно великі кості.
Наш план — взяти колоду карт.
Кинемо кості. У кого найменша сума — піде.
Хто витягне піковий туз, прикує себе.
-Я не хочу. -Ніхто не хоче.
Що б не сталося, я вас люблю.
Гаразд, граємо.
Серце ще так швидко не билося.
-Лайно. -Пробач, я лише…
Це важко. Ми розуміємо.
Ти розігналася.
Ніколи ще так не хвилювалася через «Дженґу».
Це кидок костей на 5 000 000 доларів.
Поїхали.
Гаразд, найменша сума вилітає.
-У мене 12. -Круто.
О ні.
Не може бути.
Гаразд. Я програв.
Коді, мені так шкода.
Коді.
-Усе гаразд. -Люблю тебе, брате.
Люблю вас. Щасти в іграх.
-Люблю тебе. Серйозно. -А я люблю вас.
Тепер геть звідси. Переможіть у змаганні.
-Щасти, брате. Ти легенда. -Гаразд.
-Щасти, Заку. -Дякую, Енді.
Дякую.
Три години, і 62 куби з 80
досі в цій грі.
Час йшов, і запити з кубів
ставали все цікавішими.
Алло? Як можу допомогти? «Монополію». Щось ще?
Гаразд. Хто це замовив?
Я сказав, що можна замовити все. Це правда.
Гарна дівчинка.
Та вони не єдині, хто цим скористався.
Дві сукні принцеси й костюм Чарівного принца.
Фруктовий сніг.
Цукрову вату.
Можна басейн?
І піцу з пепероні.
Гаразд.
Ось частина замовлення.
Так, решту донесемо.
До зустрічі на вечірці.
Приходь з друзями.
Вони подуріли.
І думаю, вони забули,
що на кону 5 000 000 доларів,
бо запити ставали все більш божевільними.
-Басейн кульок? -Екстрасенса?
Шкарпетки, 32 пари.
Гей! Татуювальника.
Хіба можна побрататися без імпульсивного тату?
-Боже. -Здуріти!
-Хай Джиммі зробить. -Хай Джиммі зробить.
Гаразд.
Якось мені моторошно.
Та веселі запити не можуть тривати вічно.
-Дякую. -Цей куб вирішив зіграти
у просту гру «Уно» втрьох.
-Без розігріву? Одразу до гри? -Так!
Але 5 000 000 доларів тиснуть усе сильніше.
Уно. Є уно.
Він змусив 680-ту допомогти другові змухлювати після свого виграшу.
Є уно! Так!
-Чудово! -І доки одні мухлюють
чи не визнають програш…
Гадаю, треба зіграти ще.
Ні! Ти програла!
Дехто вирішив відмовитися від гри,
-спровокувавши паніку. -Я не гратиму.
-Ти не граєш? -Тягни.
Що таке, Хасіме?
-Він тут, тягни! -Ні!
-Хасіме! -Він не хоче!
-Хасіме! -Не хоче!
Хочеш піти додому?
-Ніхто не хоче. -Ніхто. Тож тягни карту!
Я не погоджувався на це.
Дам вам десять секунд, тиснути не буду.
Отже, ніхто не хоче грати.
Отже, в нас дві години, щоб це вирішити.
І доки вони розбиралися,
між претендентами в цьому кубі спалахнув конфлікт.
У нас є кришечки. Останній, хто закине, йде.
Не бачу через білі стіни. Від цього важче.
Так!
Гаразд.
-Є! -Так, я вилетів.
-Справедливо? -Ага!
-Точно? -Так.
Хоча ні, я збрехав.
Бам-бам, нам усім кінець.
-Ти серйозно. -На всі сто.
Я не жартую.
-Це так по-кінченому. -Знаю.
І це буде по ТБ.
Не роби цього, будь ласка. Ми ж домовилися.
Твій шанс на перемогу 33 %.
Так у тебе менше шансів.
Я пропоную сісти та зіграти вдвох.
І він буде 50 на 50.
Дай мені подумати, я розумію, про що ти.
-Оберемо щось посередині. -Я хочу подумати.
-Оберемо посередині. -Хоч вона
не хотіла грати,
але 20 хвилин постійних маніпуляцій могли б її переконати.
Ми вирішили плюнути та зіграти.
Він не гратиме, та хто виграє,
запам'ятає це до кінця гри.
Хочете знову зіграти?
Лише вдвох,
хто витягне менше.
А ти не граєш?
Гаразд, колода перетасована.
Я мала гарний шанс, а тепер усе зруйную.
Хочу швидше з цим покінчити.
Три, два, один.
Трясця.
Я сказала, що зроблю це.
Казала ж, що зроблю.
Пішли ви.
Просто пішли ви.
Вони вважатимуть тебе злим, та це спрацювало, ти не мав грати.
Ми з братом таємно спілкувалися увесь час.
А вона цього не знає.
Бувай!
Боже.
Я геній.
Час вже спливає,
тому треба швидше найти, кого виключити з команди.
Та більшість…
І вилітає номер…
два.
…лишають свої 5 000 000 на волю шансу.
Три.
Викине двійку.
І вона вилетить.
-Трясця. -Погано.
Чотири, три, два.
-У неї найменше. -Ні. Чуваче!
Жорстко.
Щасти.
Це було жорстко.
Навіть куби, які годину тому веселилися,
зіштовхнулися із жорстокою реальністю.
-Боже, це відбувається. -Відвернися, Карле.
Люблю вас.
І останній, хто не вилітає…
-Боже. -Це 930.
Мені так шкода.
Мені дуже шкода.
Аж серце крається.
Трясця.
Добре. Думаєш, час настав?
-Думаю, так. -Гаразд.
-Люблю вас. -Дякую.
Будь ласка.
-Не плач. -Дуже дякую.
-Я не підведу. -Все гаразд.
Я тебе не підведу.
-Добре. -Викладуся на повну.
Лишається п'ять хвилин,
гравці почали прощатися з найближчими друзями.
Я вас дуже люблю,
бо дуже рідко, коли маю людей, які сильні для мене,
Зазвичай навпаки.
Я рівняюся на тебе, як на старшу сестру.
Я не казала цього, та хочу, доки маю шанс.
Не тут я хочу бути.
Та я рада, що тут.
Рада, що я тут з тими, з ким можу бути відкритою,
а не сидіти в кутку без змоги відкритися.
Попросімо карти, в кого найменша, той вилітає.
-Ми кинемо монетку. -Боже.
Три кидки і все.
Нам потрібні три сендвічі, один з двома шматками м'яса.
Це й вирішить усе.
Грають лише дві кості.
Найбільша сума виграє.
Шість.
Знак долара.
Сендвічі загибелі.
-Сендвіч на п'ять лямів. -Ага.
Сподіваюся, хоч смачний.
Знак долара.
Один, два, три.
Гаразд.
-Мені шкода. -Усе гаразд.
-Джес. -Усе гаразд.
Один, два.
-Один, два. -Один, два, ага.
Чотири.
Боже.
Трясця.
Нам капець.
Я вилетіла.
Ідіть подихайте.
Друзі навік, Діно.
-Ти чудовий. -Ага.
Забирайтеся.
-Припини. -Порвіть їх.
Глядачам цікаво, якби ти міг повернутися у часі,
чи натиснув би ти кнопку за мільйон доларів?
Я радий, ким я був до мільйона доларів.
І так само й після.
А таймер усе поспішає до нуля.
Лишилося рівно 60 секунд.
Ти обрав гру і програв.
Якісь куби не могли вирішити,
хто з групи має себе прикути.
Не вчиняй так з нами, благаю.
Не треба обирати гру, а потім задкувати.
За це ти повне лайно.
Марнуєш час,
-намагаєшся заговорити… -Ти теж.
Я не марнував.
Я хотів підійти, щоб обійняти.
-Гаєш час. -Я питав: точно?
Я хотів обійняти й подякувати. Ось що я збирався зробити.
А ти став задкувати.
Ти вже програв.
Бо ти лузер!
Двадцять п'ять.
Отже, всі підемо,
бо двоє 20-річних хочуть купити «Ламборґіні» абощо.
Я потиснула комусь руку?
Чи написала це на папері?
Бо якщо цього немає письмово, угоди теж немає.
Так?
Час закінчився.
Ви егоїсти.
Ось я й не дала вам виграти.
Ви як діти. Забуваю, що вам всього 20.
Згаяла свій час із дітьми.
Це ненормально.
Хай там як — ти лузер, бо ти програв у грі.
Серйозно.
Сім кубів не встигли вирішити,
тому вони вилітають.
Джиммі. Він гадки не має, що з нами зробив.
Більшість групових вилетів, які ви щойно побачили,
були результатом неспроможності прийняти рішення.
Та один куб вилетів просто через вагання.
-Рівно 60 секунд. -Боже.
Якщо ніхто не прикував себе, ви всі вилітаєте.
Ти маєш це зробити для мене.
Я стану з тобою, Сем, але я цього не робитиму.
Допоможи встати, в нас немає часу.
Ні.
Ми будемо тут, але тебе не прикуємо.
Будь ласка, я не зможу.
Сем, припини. Ми не можемо.
Ми не можемо.
Це останнє, що я прошу. Зробіть це для мене.
-Допоможіть. -Сем.
Ти маєш зробити це сама.
Певно, це не зарахують. Слід прикувати себе.
-Не думаю… -Час закінчився,
-якщо ви не в наручниках… -Є.
-…вилетять усі. -Клацнули.
-Ось.
Ви запізнилися на чотири секунди.
Мені дуже шкода.
Вимкнути світло!
З гри вилетіло 94 людини
та 148 переходять до наступної гри.
Щасти всім.
ЛИШИЛОСЯ 148 ГРАВЦІВ.
Зараз ми в місті смутку та розбитих сердець.
Через тих, хто пожертвував собою заради нас.
Прикували себе до стіни.
Вони плакали, коли ми уходили.
Те, що я досі тут, привілей та честь для мене.
І я знаю, це лише початок.
Емоції на межі, тому я хочу трохи зняти напруження.
Як казала 225, що забере нас із собою, нас двох.
Ми досі тут, а вона — ні.
На жаль, 225 не мала шансу.
Їй нічого не світило від самого початку, ми це знали, тому…
ІГРИ ЗВІРІВ
09:00
Це новий день, і щоб відсвяткувати,
я приніс велетенський золотий подарунок гравцям.
Заносимо його.
Доброго ранку.
Як ви?
-О ні. -Це велетенський золотий подарунок.
Я біля входу,
як хочете привітатися, в мене, може, є подаруночок.
Учорашній день був трохи жорстким.
-Ви дуже сумні. -Так.
-Тому я приніс вам подарунок.
Хочу вас підтримати.
Сам відкривай.
Усе дуже просто.
Подарунок отримає той, хто торкнеться його першим.
Гаразд, я не договорив…
-Це що, жарт? -Щойно його торкнешся,
рішення вже не змінити.
Як думаєте, що там?
-Один долар. -Кінь.
Виліт.
Що, думаєш, там?
Може, ключ. Може, виліт.
Чую, багато кажуть про виліт.
-Готовий зазирнути? -Так!
Охороно, відкриєте?
Що б там не було, воно твоє.
КАРІМ 406 ФОТОГРАФ
-Це квиток на острів! -Квиток на острів!
406-й щойно отримав перший з багатьох квитків
на приватний острів за 1,8 млн доларів у тропічному раю,
його зможе виграти для себе один з гравців.
Ще в коробці світлова ракета.
Як думаєш, що вона робить?
Вистрель і дізнаєшся.
Жартую.
За законом не можна. А я можу.
Гей!
Уперед.
Цей квиток — це місце на гелікоптері.
Та ось що треба знати про гелікоптер:
в ньому рівно шість місць.
У тебе лише один квиток.
Тому в мене ще п'ять,
які ти маєш роздати, кому схочеш.
Вирішуй сам.
Розважайся.
Авжеж, першим буде його брат.
-Номер один. -Очевидно.
409-та була зі мною тут від початку цього змагання.
Вона пройшла зі мною все.
Цей для Зі. Він теж був зі мною давно.
І він хабібі,
єгиптянин, як я.
Уперед, чуваче. Дякую.
-Гей. -Уперед!
Отже, лишився один квиток.
Кого обереш останнім із собою на острів?
ГЕЛІКОПТЕР 01 406 527 402 250 237
Ця людина не взяла мільйон доларів і не викинула мене раніше. Це Ті.
Вона відмовилася для нього від мільйона,
і він відплатив їй місцем на гелікоптері.
Гадаю, це і є та сама карма.
І це перший з десяти гелікоптерів!
Щодо 142 гравців, які ще житимуть у місті,
для вас буде ще лише 9 гелікоптерів.
Отже, лише 54 з вас потраплять на острів.
Якщо не отримаєте місце на один з них, вилетите з гри.
Давайте наступний гелікоптер.
Я сховав квиток на нього у випадковому місці міста.
Щасти.
На вашому місці я б поквапився.
Від цього залежить ваше майбутнє.
Ви всі пожертвували друзями,
відмовилися від божевільних грошей
та билися з усіх сил, аби бути тут.
Не змарнуйте це.