-A zrychluje to! -Panebože!
To si snad děláte srandu!
Stojí tady čtyři lidé, kteří říkají „ne“ půl milionu dolarů!
-Co se to děje? -Víc peněz
jsem ještě neviděl, ale tahle skupina je cennější.
-Co? -Uvědomuješ si, že to jsou peníze,
které ti převedu, když stiskneš to tlačítko,
-a nebudeš vyřazený? -Bože!
Nemačkejte to!
Nemačkejte to! Držte se!
Ne! Ne, Deano!
Vy jste snad úplní blázni!
Jak tomu může někdo odolat?
Jeden z vás to může zmáčknout!
900!
Panebože! Cože?
No tak, Deano, nedělej to.
Jo, co to dělá?
Jste imunní?
Už to skoro je!
Jo.
Nechcete…
1 000 000 DOLARŮ
Zvládnete to!
-Vydržte! -Vy nechcete milion dolarů?
1 000 000 DOLARŮ
Co se to děje?
Deano! Vydrž to!
Jsou skutečné. Jsou to skutečné peníze.
Svatá prostoto.
Jsou to skutečné peníze! Skutečné peníze!
Nikdo z vás nechce milion dolarů?
Nedělejte to!
Nemůžu věřit tomu, co vidím.
Pět, čtyři…
Deano. Nedělej to.
Máte poslední šanci získat milion dolarů.
-Prosím, Deano! -Tři, dva…
Vezme to?
-Jedna! -Panebože.
Jste pro mě víc než ta obrazovka.
0 DOLARŮ
A nabídka už je pryč.
Jo!
Panebože! Jo.
Všichni čtyři kapitáni odmítli milion dolarů, abyste mohli zůstat.
Právě jsi odmítl milion dolarů.
Moje čest není na prodej, Jimmy.
-Bože můj. -Chci si je zasloužit.
-Co se to stalo? -Co to je!?
Lidi tomu nebudou věřit.
Skoro se mi chce brečet.
Kdo kdy v televizi odmítl milion dolarů?
Jsem z toho mimo.
Nevím, co mám dělat.
Tím jsme ukončili úkoly téhle věže.
Zůstaňte tam!
-Jo. -Tady je.
Deano!
Super!
Tihle čtyři lidé, kteří tady chtějí vyhrát peníze,
právě odmítli milion dolarů.
Ne kvůli přátelům, ale kvůli lidem, které znají teprve pár dní.
A se kterými budou soutěžit v dalších hrách.
Vím, že se to může zdát bláznivé a neskutečné, ale je to tak.
Stačilo zmáčknout tlačítko
a poslal bych mu milion dolarů, ale on řekl „ne".
Hej, všichni, kdo se díváte doma,
takhle vypadá živoucí legenda. Přímo tady, osobně.
Především vám všem děkuju za důvěru.
-Díky. -Nemám moc příbuzných,
ale tady mám pocit, že mám všechno, co potřebuju.
Chápete mě?
Ukažme všem, že můžete být dobrým člověkem,
a přesto vyhrát!
Peníze přicházejí a odcházejí, ale čest a poctivost si nekoupíte.
Jo!
Vím, že je těžké mít svůj osud v rukou někoho jiného.
Všichni to známe. Já jsem to zažil.
Při několika výzvách tady jsem se celý třásl.
Že někdo vyměkne.
To bych vám neudělal. A ani sobě.
Nemůžu to udělat přátelům a rodině.
-Jsem s vámi. -Jo.
Mám vás rád.
ZBÝVÁ 242 HRÁČŮ.
V Beast City je další krásný den a my sledujeme, jak se soutěžící probouzejí.
Nevím, jak je to možné, ale nemohl bych být šťastnější.
Ta včerejší výzva ukázala,
jak jsou lidé silní, protože já bych to stoprocentně zmáčkla.
Začíná být jasné, že hráče přitahují zejména
čtyři kapitáni týmů, kteří odmítli milion dolarů.
Jako k vůdci k tobě mám obrovský respekt
a těším se, co uděláš.
-Potřebujeme víc lidí jako ty. -Dík.
Tenhle chlap má větší vůli než 99 % lidí na světě.
Odmítl milion dolarů.
Našla jsem ho a věřila jsem mu a jsem s ním po celou dobu.
-A taky s ním dál zůstanu. -Jo.
Je to šílené, co?
Jo, bylo to celkem dobrodružství.
Jestli se dostanu do první 100 nebo 10.
-To je to, kde chci… -Počkej.
-Až se dostaneme do Top 100. -Až…
Já jsem skromný člověk. Jen…
Věřím si.
Jsou to Beast Games, ale občas je to spíš válka.
-Jo. -Ale užívám si tady.
Jsem tichá…
…a pozoruju, ale když přijde čas vystoupit, tak vystoupím.
V hloubi duše jsem věděl, že když mě zvolí,
je nulová šance, že bych vzal peníze.
Moje čest není na prodej.
Našli jste si hodně přátel?
-Jo. -Jo.
-Rozhodně. -Ale každý tady jich dost i ztratil.
Ale dneska se to určitě nestane.
Ne.
Navzdory včerejšímu vyřazení 251 hráčů
má zbývajících 242 hráčů motivaci a optimismus,
alespoň prozatím.
Dobré ráno všem.
Jo!
Asi se všichni shodneme,
výzvy na věži byly trochu brutálnější.
Jo.
Tak abychom to vyvážili,
zahrajeme si hru, ve které nikdo nevypadne.
Jo!
Jo, myslím, že si to zasloužíte.
A místo vyřazování
máme pro vítěze další hry cenu.
Cenou v další hře bude VIP dům.
A navíc malé překvapení, o kterém se dozvíte později.
A po zbytek pobytu v Beast City
vám tento dům poskytne soukromí a luxus
a možná i výhodu nad ostatními hráči.
Rozdělte se do skupin po třech.
Vyberte si lidi, se kterými by vám nevadilo bydlet.
Soutěžící ale netuší, že cílem téhle hry je přimět je,
aby se spojili se svými nejbližšími přáteli.
Protože hra, která bude po téhle následovat,
je tou nejpsychologičtější, jakou jsem kdy dělal.
Proč jste se vybrali?
Snad mi pomůžou jejich schopnosti.
-Zvládneme to. -Ano…
Proč jste si vybraly tyto spoluhráče?
-Jsme taková pevná trojka… -Jo.
-…co jsme tady. -Jo.
Už jsme měli přátelské pouto.
-A jdeme dál. -Jo.
-Spolu vyhrajeme. -Tak.
-Chceme víc. -751, 757, 759.
-Jo. -Dobře.
Jsme tým „750“.
-Tak to má být. -Jo.
-Chcete spolu do VIP domu?
-Ano. -Ano.
-Super. -Skvělé.
-Super. -Budu za křena.
Oni jsou manželé…
Dáš si postel ven.
Podle očekávání se lidé spojili se svými přáteli a rodinou.
Brzy je ale čeká hrozné zjištění,
že v Beast Games
-to možná není nejlepší nápad. -Raz, dva, tři. Přátelství!
Já miluju přátelství.
Dalším úkolem je klasický závod v pytlích
a soutěžit se bude na hřišti Beast City.
Pravidla jsou jednoduchá.
Skáčete tam a zpátky
a nejrychlejší tým vyhraje VIP dům.
A navíc i tajnou cenu uvnitř.
Pamatujte, že nikdo nebude vyřazen.
Jen se bavíme.
Tři. Dva. Jedna. Start!
A jak jsem předpokládal, po všem, co mají za sebou,
se hráči chtějí prostě jen bavit.
Ale i tak samozřejmě někdo vyhraje.
Jo!
Vítězí číslo 514 a jeho tým.
Gratulujeme!
Tři přátelé se ubytují ve VIP domě.
Ale skutečné překvapení se skrývá v tomto kufříku.
Co myslíte, že v něm je?
Asi… peníze!
Otevřete ho.
A k ubytování patří i imunita v další výzvě!
Pokud jde o výzvu, o které jsem se zmínil.
Tihle tři se jí nebudou muset zúčastnit
a automaticky postupují do dalšího kola.
Zasloužíme si to. Jsme králové tohohle města.
A pro 99 % z vás, kteří jste imunitu nezískali,
když jsem s vámi před závodem mluvil,
často jsem zmiňoval přátelství.
Přátelé.
Chce někdo z vás hádat proč?
Víte co?
Já vám to prostě řeknu.
Závod v pytlích byl jen trik, jak vás přimět, abyste se spojili s přáteli.
A teď jdete ve stejných trojicích i do další hry.
A bohužel pro všechny přátele,
z každé tříčlenné skupiny se do města vrátí nanejvýš dva z vás.
Dám vám všem pár minut na to, abyste si užili klid před bouří.
Po této soutěži
ztratím lidi, se kterými jsem se hodně sblížil,
a…
-Jsem opravdu naštvaná. -To ne.
-Je to na nic. -Jo.
S Jimmym není nic, jak se zdá.
Budu brečet. Já ne…
-Nejhorší je, že jsme přátelé. -Jo.
-A co ty? -Prostě jsem tady.
-Tady. -Jsme přátelé.
To asi není moc dobré.
Trochu se bojím,
protože ony jsou kamarádky, já se rozdělila,
takže nevím, jestli je to dobře, nebo špatně.
No?
Co se to tam děje?
Stráže! Připravte je na eskortu.
Přineste pouta.
Dobře, jdeme na to.
Vyrazíme k bráně. Veďte nás, stráže.
Vítejte v další hře.
Jste ve skupinách po třech hráčích
a každá z těchto skupin teď vstoupí
do jedné z 80 krychlí před vámi.
Následujte jednoho z našich strážců,
který vás zavede ke krychli, která rozhodne o vašem osudu.
Legální vězení. Bože můj.
Páni, co…
Co to je?
Dobrý bože.
Co to bude?
Tak jo. Tohle je drsný. Drsný.
Co?
Jednolité, bílé stěny.
Je to jako v blázinci. Panebože.
Nemáme tušení, co se děje.
Máme červený telefon.
Prý můžeme požádat o cokoliv.
A nad ním je pevné oko s pouty.
-Jedna pouta navíc. -Dobře.
-Kamera. Telefon. -Dobře.
Jsem doslova v blázinci.
Začnu bušit do stěn.
Tak jo, co si myslíte o svých kostkách?
Bů!
Určitě si říkáte, co tahle výzva obnáší?
Je to vlastně velmi jednoduché.
Spustím pětihodinovou časomíru.
A vy se v té době musíte rozhodnout, kteří dva z vás postoupí dál
a kdo zůstane připoutaný v krychli
a bude ze soutěže vyloučen.
Abychom vám to usnadnili, máte ve svých krychlích telefon.
Pomocí něj si můžete vyžádat doslova cokoliv na světě,
co vám pomůže rozhodnout.
Ale pokud se během pěti hodin nerozhodnete,
budete vyřazeni všichni tři.
Proč jsme tady zrovna my tři?
Proč to nemohl být někdo, koho nemám ráda?
Nenapadlo mě, kam to zajde.
Že půjdu proti bratrovi.
Vím, že jste všichni dobří přátelé,
takže hodně štěstí při výběru toho, kdo odejde.
Spusťte časomíru!
Máte pět hodin na to, abyste vyřadili jednoho ze svých přátel.
Bude to moc těžké rozhodování.
Jo.
Páni, pěkně si s námi zahrávají.
Já osobně tady nechci sedět pět hodin.
-Jo. Jasně. -Doufám, že nebudeme muset.
Chce někdo jít?
-Ne. -Ne.
Uběhla minuta, a už brečíme.
Jak to rozhodneme? Jak?
Jo.
Jak rozhodneme, kdo odejde?
Já to takhle hrát nechci.
A to je na této výzvě to nejtěžší.
Pravdou totiž je, že nikdo nechce odejít.
Ještě před hodinou tihle tři soutěžící spolupracovali jako přátelé.
A teď se na sebe nemůžou ani podívat.
Mám to prostě udělat?
Rád bych věřil, že se všechno děje z nějakého důvodu, ale pochybuji o tom.
Jděte. Běžte. Padejte.
Páni, sotva jsme začali.
Páni.
Pro některé mělo přátelství větší cenu než jakákoli částka.
I kdyby to byly miliony.
1 000 000 DOLARŮ
Určitě nechceš imunitu za oběť,
-kterou jsi přinesl včera? -Ne, v pohodě.
-Dobře. -Nevadí mi nechat to na náhodě.
Pane na nebesích,
miluji tyto muže a modlím se za dobro v jejich životech.
Ve jménu Ježíše. Amen.
-Amen. -Amen.
991: JEREMY - HLÍDAČ MEDVĚDA
Mám vás rád.
Já tebe taky.
Když jsme sem přišly, byly jsme kamarádky.
Jestli tady nechceš zůstat,
nebo ty…
Rozhodla jsem se nezůstat.
Nemám to nikomu za zlé.
A na nikoho bych netlačila, aby tady zůstal.
Každý má důvod, proč tady chce být.
-Rozhodně. -A já nebudu…
Nebudu říkat, že můj,
tvůj, nebo tvůj důvod je důležitější než ostatní.
Rád bych slyšel, proč tady vlastně jsme.
Moje sestra zemřela jako malá.
A ještě předtím umřel táta na rakovinu. Už mám jenom mámu.
Takže nejde jenom o mě.
Chci pomoct svojí rodině a těm, kdo to potřebují.
Ty peníze by pomohly i mně.
Jednou bych chtěla mít rodinu, chci být máma.
Nemyslím si, že jde o to,
čí život je horší, nebo kdo víc potřebuje peníze.
O to prostě nejde.
Nevím, co bych měl říct,
abych nás rozbrečel.
Nebo abychom se navzájem víc litovali.
O tom ta hra není.
Velmi rychle se ukázalo, že většina těchto krychlí
bude mít problém rozhodnout,
kdo zůstane připoutaný ke zdi.
Ale v jiných byli někteří v jasné nevýhodě.
Bože můj.
Jde jenom o AJ a Ayllu.
Když máte někoho poblíž,
nevyčleníte ho…
Panebože.
Jsem tu se dvěma bratry a řekli, že domů půjdu já.
Řekli mi to už dřív.
Řekla jsem: „Fajn, když půjdu já, a vy se nejste ochotní dohodnout,
tak vypadnete taky…“
Uvidíme, co oni na to.
Měl by jít jeden z vás dvou.
Nemyslím si. Měl by jít jeden z nás tří.
-Neodejdu odtud sama. -Jde o tohle.
Hele,
tohle rozhodnutí znamená, že odejdeme všichni tři.
Takže stejně odejdeš.
-Já neustoupím. -Přesně.
-Nechceš. -Jsi tvrdohlavý.
-Vím to. -Jde ti jen o sebe.
Jestli půjdu ke dnu já, tak všichni.
Jenže stejně skončíš.
-Když… -Řeknu to ještě jednou.
Řeknu to ještě jednou.
Jde o to, že tak jako tak stejně skončíš.
V mém životě je dost věcí,
kdy se chci držet nějakých zásad.
A nechci vás naštvat, ale prostě chci zůstat silná.
Nechci vám ublížit, ale…
Neustoupím… ale pořád mě odstrkujete,
takže jsem na to sama.
A nechci se do toho nechat natlačit.
Nechci, abyste si mysleli, že jsem…
Prostě nevím, co ze mě potom udělají.
Bacha, aby z tebe pak neudělali padoucha.
Já vím. Udělají ze mě padoucha, a já to vím.
Vidím, že jste všichni rozrušení.
Ale nebojte se. Na začátku jsem vám řekl,
že máte ve svých krychlích telefon.
Jestli nechcete, aby z vaší trojice vypadli všichni,
doporučuju vám začít telefonovat.
Říkal, že můžeme požádat o cokoli.
O co si říct, aby nám to pomohlo při rozhodování?
Zahrajeme si nějakou hru,
a ten, kdo prohraje, pak prostě zůstane.
Ať to bude cokoliv,
-musíme to umět všichni. -Jo.
-Co si prostě hodit kostkou. -Chcete?
-Jo. -Dobře.
Beastova horká linka. Prosím?
Chci se zeptat, jestli si můžeme objednat herní kostku.
-Okamžik. -Díky.
Panebože. Díky.
Díky.
Chandler.
Máš tam Monopoly?
Hned to bude.
Balíček karet a pizzu pepperoni.
Deskovou hru.
-Pár kostek. -Pizzu a kostky.
Stopky, prosím.
Díky, brácho…
-Který pokoj? -Hej.
Jenga!
Hurá!
Komické kostky.
Řekneme si o balíček karet.
Hodíme dvěma kostkami a nejnižší číslo končí.
Ten, kdo si vytáhne pikové eso, se sám připoutá.
-Já to nechci. -To nikdo z nás.
Ať už to dopadne jakkoli, mám vás rád.
Dobře, začneme.
Ještě nikdy mi tak nebušilo srdce.
-To je děs. -Pardon, prostě jsem…
Je to intenzivní. To chápeme.
Asi vypadneš rychle.
Nikdy jsem se tak nezapotila.
Tohle je hod o pět milionů dolarů.
Jdeme na to.
Dobře, nejnižší číslo končí.
-Je to 12. -Hezký.
To ne.
Tak jo. Prohrál jsem.
Cody, je mi to líto.
Moc mě to mrzí.
Cody.
-To nic. -Mám tě rád, brácho.
Mám vás ráda. Hodně štěstí.
-Mám tě moc ráda. Vážně. -Já vás taky.
Teď už zmizte. Vyhrajte soutěž, ano?
-Mír, brácho. Jste legendy. -Tak jo.
-Mír, Zachu. -Díky, Andy.
Díky.
Tři hodiny a z původních 80 krychlí
stále zbývá 62.
Ale jak čas plynul, požadavky z krychlí začaly být o něco zajímavější.
Haló? Můžu pomoct?
Monopoly, dobře. Ještě něco?
Tak jo. Kdo to objednal?
Když říkám, že můžou objednat cokoli, myslím to vážně.
Hodná.
Nebyli však jediní, kdo toho využil.
Dvoje princeznovské šaty a kostým prince z pohádky.
Stroj na zmrzku.
Na cukrovou vatu.
Bazén by byl fajn.
A pepperoni pizza.
Dobře.
Bože můj. Tady máte ty věci.
Ano, pořád máme další.
Dobře, a uvidíme se na večírku.
-Vezmi přátele. -Fajn.
Asi se zbláznili.
A myslím, že možná zapomněli,
že jde o pět milionů dolarů,
protože žádosti byly čím dál šílenější.
-Míčky do bazénku? -Jasnovidka, jo?
32 párů ponožek.
Hej, chtějí tatéra.
Můžete navázat pouto s bratry bez impulzivního tetování?
-Panebože. -Bože můj!
-Chci, aby to udělal Jimmy. -Chci Jimmyho.
Dobře.
To je tak špatné.
Ale zábava z těch žádostí měla omezené trvání.
-Díky. -Tady se rozhodli hrát
obyčejnou hru uno ve třech.
-Žádné rozehřívání. Hned hrajem, ne? -Jo!
Ale stres z možnosti ztráty pěti milionů…
Uno. Uno končí.
…způsobil, že hráčka 680 pomohla podvádět příteli poté, co už sama vyhrála.
Uno končí! Jo!
-Super! -A zatímco někdo podváděl,
nebo odmítal porážku…
Mám pocit, že to chce další hru.
Ne! To jen kvůli prohře!
…jiní se rozhodli úplně vzdát své hry,
-což způsobilo paniku. -Nehraju.
-Nehraješ? -Tahání karet.
-Co blbneš? -Tahej.
-Je tady. Vytáhni ji. -Ne!
-Hazime! -Vycouval!
-Hazime! -Chce vycouvat!
Chceš jít domů?
-Nikomu se nechce domů. -No tak už tahej!
Mě jste se na nic neptali.
Dám vám 10 sekund a nebudu na vás tlačit.
Dobře, asi nikdo tohle nechce hrát.
No, na řešení máme ještě dvě hodiny.
A zatímco to řešili,
soutěžící v této krychli měli svůj vlastní konflikt.
Každý máme víčka a poslední, kdo se trefí, vypadne.
No, ty bílé stěny,
je to těžký.
Jo!
Dobře.
-Je tam! -Jo, končím.
-Je to fér? -Jo!
-Určitě? -Jo.
Vlastně ne, lhal jsem.
Bim, bam, bum, končíme.
-Jako vážně? -Jo, smrtelně.
Opravdu.
-To je tak blbý. -Já vím.
A je to i v telce.
Prosím, to nám nedělej. Prosím. Dohodli jsme se.
Máš 33% šanci, že vypadneš.
To je pro tebe menší šance.
Co kdybych hrál jen s jedním z vás?
A bylo by to 50 na 50.
Nech mě to promyslet. Chápu, co říkáš.
-Je to jenom kompromis. -Chci si to jen promyslet.
-Sejdeme se uprostřed. -I když se jí zjevně nechtělo hrát,
20 minut nepřetržité manipulace možná udělalo své.
Vykašleme se na to a uděláme to znovu.
On nebude hrát, ale ten,
kdo projde, na to nezapomene.
Takže chcete znovu hrát karty?
Jenom my dva.
-Kdo prohraje… -Vážně?
A ty nehraješ?
Je zamícháno.
Měla jsem dobrou šanci a teď ji zničím.
Už to chci mít za sebou.
Tři, dva, jedna.
Do hajzlu.
Říkala jsem to.
Naserte si.
A to doslova.
Budou tě mít za lumpa,
-ale vyšlo to, nemusel jsi hrát. -Ne. Takže…
Hráli jsme, celou dobu jsme si s bráchou tajně povídali.
A ona o tom neví.
Ahoj!
Panebože.
Jsem génius.
A jak se čas krátil,
naléhavá potřeba najít někoho k vyřazení se stávala skutečností.
A většina…
Vražedné číslo je…
…dva.
…nechala svých pět milionů dolarů na náhodě.
Tři.
Hází dvojku.
Takže vypadla.
-Sakra. -To je děs.
Čtyři, tři, dva.
-Měla nejmíň. -To ne!
Brutal.
Zlom vaz.
Tohle je brutal.
Dokonce i krychle, které se ještě před hodinou bavily,
teď čelily tvrdé realitě toho, co musí udělat.
-Panebože. Je to tady. -Dívej se jinam, Karle.
Mám vás rád.
A poslední v bezpečí je…
-Panebože. -930.
Moc mě to mrzí.
Je mi to líto.
Rve mi to srdce.
Bum.
Tak jo. Takže už je čas?
-Myslím, že jo. -Dobře.
-Mám vás ráda. -Díky.
Není zač.
-Neplač. -Děkuju.
-Nezklamu tě. -V pohodě.
Nezklamu tě.
-Dobře. -Udělám, co půjde.
A teď, když už zbývalo jen pět minut,
se hráči začali loučit se svými přáteli.
Mám tě moc ráda.
Málokdy je někdo takhle silný kvůli mně.
Vždycky to musím být já.
Vzhlížím k tobě jako ke starší sestře.
Nikdy jsem to neřekla, ale chci to teď říct, než přijdu o tu možnost.
Nechci tady být.
Ale jsem ráda, že jsem tady,
že jsem tady s lidmi, ke kterým můžu být otevřená,
a nemusím sedět v koutě bez možnosti být otevřená.
Požádejme o balíček karet, nejnižší číslo odejde.
-Hodíme si mincí. -Panebože.
Mohly padnout všechny tři.
Dostaneme tři sendviče, jeden se dvěma kousky masa.
A to rozhodne.
Takže hrají jen dvě kostky.
Nejvyšší vyhrává.
Šest.
Znak dolaru.
Sendviče zkázy.
-Sendvič za pět milionů. -Jo.
Snad budou dobré.
Znak dolaru.
Jedna, dva, tři.
Dobře.
-Moc mě to mrzí. -To nic.
-Jas. -To nic.
Tady jsou jeden, dva.
-Jeden, dva. -Jeden, dva. Jo.
Tady jsou čtyři.
Ježíši.
Sakra.
Budeme v řiti.
Já končím.
Běžte na vzduch.
Přátelé, Deano.
-Jsi úžasný. -Jo.
Vypadněte.
-Dost. -Nandejte jim to.
Diváci se ptají, kdybys mohl vrátit čas,
zmáčkl bys to tlačítko o milion dolarů?
Jsem se sebou spokojený před milionem
a budu i po něm.
A jak se časomíra blížila k nule…
Zbývá přesně 60 sekund.
Vybral jsi hru a prohrál.
Některé krychle se nemohly rozhodnout,
kdo ze skupiny se má připoutat ke zdi.
Tohle nám nedělej, prosím.
Neměl jsi vybírat hru,
a pak ji nehrát.
Proto seš hajzl.
Jenom tady ztrácíš čas,
-blbě kecáš. -Taky ztrácíš čas.
-Ne tvůj. -Náš…
-Jo. -Chtěl jsem tě obejmout.
-Plýtváš časem všech. -Určitě?
Šel jsem tě obejmout a poděkovat.
To jsem se chystal udělat.
A ty jsi to odmítl.
Tak nic, prohrál jsi.
Jsi jen uražený.
25 sekund.
Všichni jdeme domů,
protože dva 20letí si chtějí koupit Lamborghini nebo co.
Podala jsem někomu ruku?
Máte to černé na bílém?
Protože jestli to nemáte písemně, není to skutečné.
Ne?
Čas vypršel.
Oba jste sobci.
Nechtěla jsem vás nechat vyhrát.
Jste jako děti. Zapomínám, že je vám oběma 20.
Ztrácela jsem čas s dětmi.
To, co se stalo, není v pořádku.
V každém případě jsi uražený, protože jsi prohrál.
Tak jo, vážně.
Sedm krychlí se nerozhodlo včas,
a proto jsou vyřazeny.
Jimmy. Ani netuší, co nám provedl.
Drtivá většina těch vyřazených byla výsledkem toho,
že se nemohli rozhodnout.
Jedna však byla vyřazena z pouhého zaváhání.
-Zbývá přesně 60 sekund. -Panebože.
Pokud nebude nikdo připoután, budete vyřazeni všichni.
Musíte to udělat za mě.
Budu tam stát s tebou, Sam, ale neudělám to.
Pomozte mi vstát, nemáme čas.
Nemáme.
Budeme tam. Ale nemůžeme ti je nasadit.
Prosím, nasaďte mi je.
Sam. No tak. To nemůžeme.
To nemůžeme.
To je moje poslední přání. Jen to prosím udělejte.
-Musíte mi pomoct, prosím. -Sam.
Vím, že to musíte udělat.
Ani se to nebude počítat.
Musíš sama.
-Nemyslím si, že… -Váš čas vypršel.
-Pokud nejste připoutáni… -Mám to.
-…končíte všichni. -Cvaklo to.
-Jsou zapnutá. -Tak.
Zpozdili jste se o čtyři sekundy.
Je mi to líto.
Zhasněte světla!
Bylo vyřazeno 94 lidí.
Do další hry jich postupuje 148.
Opatrujte se.
ZBÝVÁ 148 HRÁČŮ.
Teď jsme ve městě plném smutku a zlomených srdcí.
Za ty, kteří se pro nás obětovali.
A připoutali se ke zdi.
Měli slzy v očích, když jsme odcházeli.
Je to čest a výsada, že tady stále stojím.
A vím, že to je teprve začátek.
Emoce jsou vypjaté, takže se chci jen trochu uvolnit.
225 říkala, že nás oba dostane.
My jsme tady a ona ne.
Bohužel 225 neměla šanci.
Bylo jasné, že půjde, a my jsme to věděli. Takže…
BEAST GAMES
9:00
Je tu nový den a já jsem na oslavu
přinesl soutěžícím obrovský zlatý dárek.
Pojďme dovnitř.
Dobré ráno všem.
Jak se máte?
-Ale ne. -Je to obří zlatý dárek.
Jsem u vchodu.
Jestli mě chcete pozdravit, přinesl jsem malý dárek.
Včerejšek byl trochu brutální.
-Zdáte se smutní. -Ano.
-Bylo to tak. -Tak jsem vám přinesl dárek.
Chci vás rozveselit.
Otevři ho.
Je to prosté.
Tenhle obrovský zlatý dárek dostane ten, kdo se ho dotkne jako první.
Dobře, ani jsem to nedořekl. Ale…
-To je vtip? -Chtěl jsem říct,
že pak už to nepůjde vzít zpátky.
Co myslíte, že tam je?
-Jeden dolar. -Ten kůň.
Vyřazení.
Co je uvnitř?
Může to být klíč. Nebo vyřazení.
Hodně lidí říká vyřazení.
-Jste připraveni se podívat dovnitř? -Jo!
Stráže! Otevřete to.
Ať už je uvnitř cokoli, je to definitivní.
406: KARIM - FOTOGRAF
-Je to letenka na ostrov! -Je to letenka na ostrov!
406 právě dostal první z mnoha letenek
na soukromý ostrov za 1,8 milionu dolarů, tropický ráj.
Který z těchto hráčů ho asi vyhraje?
Uvnitř té bedny je také světlice.
K čemu ta světlice asi slouží?
Musíš z ní vystřelit.
Jen vtip.
Ze zákona nesmí. Musím to být já.
Hej!
Paráda.
Tato letenka představuje místo v tomto vrtulníku.
O tom vrtulníku byste však měli vědět,
že se do něj vejde přesně šest lidí.
Máš jen jednu letenku.
Mám pět dalších letenek,
které musíš rozdat, komu chceš.
Je to jen na tobě.
Bav se.
Myslím, že první bude jeho bratr.
-První volba. -Samozřejmě.
409 je tu se mnou od prvního dne soutěže.
Prošla tím vším se mnou.
Pak Z. Taky je tu se mnou už nějakou dobu.
A je to habibi,
-taky Egypťan. -Hej.
Jdeme na to. Díky.
-Hej. -Jedeme!
Takže zbývá už jen jedna letenka.
Koho si vybereš na ostrov jako posledního?
VRTULNÍK 1
Tahle osoba si nevzala milion
a já tak prošel až sem. Tak pojď, T.
Odmítla kvůli němu milion dolarů
a on se jí odvděčil místem ve vrtulníku.
Tak tomu říkám vážně karma.
Tohle je první z 10 vrtulníků!
A pro 142 z vás, kteří jste stále ve městě,
přiletí už jen devět vrtulníků.
Takže na ostrov odletí jen 54 z vás.
Pokud nebudete v jednom z nich, budete vyřazeni.
Pošlete další vrtulník.
Letenku do něj jsem schoval někde tady ve městě.
Zlomte vaz.
Být vámi, utíkal bych.
Závisí na tom celá vaše budoucnost.
Všichni jste obětovali své přátele,
odmítli šílené množství peněz
a bojovali zuby nehty, abyste tu mohli být.
Ať to není zbytečné.
Překlad: Michaela Křížová Iyuno