-Hvem kaller ungen sin Malakai? -De trodde at jeg ville bli ond.
Jeg bandt Elenas liv til ditt.
Og regelen er at så lenge du lever, vil Elena sove.
Du blir menneskelig.
Du har vel hørt legenden om Arcadius?
Du kjenner ham ved et annet navn, djevelen.
-Cade. -Hvordan er du her?
Klokken kimte 11 ganger.
Nok til at jeg kan besøke.
Jeg skal bare bytte om før jeg drar til Bonnie.
Jeg har brukt den siste timen på å finne ut hva jeg skal si til henne.
Om jeg ikke kan tilgi meg selv, kan jeg ikke forvente at hun gjør det.
Bonnie er et mye bedre menneske enn deg eller meg.
Hva er dette?
En relikvie skapt av Cade som skal ødelegge ham.
Det er poetisk.
La oss legge en plan for å drepe djevelen.
Beklager å forstyrre,
men hva om jeg har en bedre idé?
TRE DAGER SIDEN
Pappa, kom deg opp.
Kom igjen, pappa. Gjør noe, vær så snill.
Ni. Denne greia blir varmere. Ti.
Pappa, kom igjen! Elleve!
Hei. Hvor er jeg?
Mystic Falls. Grillen.
Å, herregud.
Er det for sent å bestille mat?
Øl. Hamburger. To hamburgere. Nei. Nei. To øl, tre hamburgere.
Er fritesen god her? Jeg husker dem som litt slappe.
Og en pølse!
Er det galskap? Samme det. Jeg gjør det.
Det er min spesielle dag, jeg er her,
og her er ikke helvete, og det betyr
at jeg lever, så... Takk.
Ja. Bra.
Det smaker ikke noe.
Kom igjen.
Hvorfor kan jeg ikke smake noe?
Kom igjen. Kom igjen.
Kom igjen.
Jeg føler ikke noe.
Jeg er ikke her. Jeg er ikke i live.
Greit, her er ølen.
Motus.
Vel...
Det følte jeg i det minste.
Er det ikke rart?
Jeg kan fremdeles ta på ting. Jeg er ikke et spøkelse.
Mer som et psykisk merke.
Låst mellom dimensjoner, takket være helvetes klokke.
En fot på jorda, den andre i Cades verden av smerte.
På flukt, på et ukjent sted.
En rebell som kun stoler på sin egen kløkt.
"En rebell." Den er god.
Jeg kan gjøre magi hvis jeg tapper meg,
men selv da må jeg konsentrere meg.
Det er som å ha dårlig signal.
Du drepte kona mi.
Forloveden din.
Så vidt jeg husker var det midt i seremonien.
Men ja, det var en stor...
Stor feiltagelse.
Jeg skjønner det nå. Jeg gjør det.
Motus.
Har du problemer med å konsentrere deg?
-Nei. -Ric, jeg har noen spørsmål.
Som hva da?
Hvordan i helvete er du her?
Si det.
Dere kimet en gigantisk klokke,
og plutselig så jeg Mystic Falls, så jeg tok sjansen.
Og her er jeg... På en måte.
-Ikke si det til Cade. -Du var i helvete?
Ja, du drepte meg. Jeg tror jeg er på ventelisten til himmelen,
men de ringer meg ikke tilbake.
Du sa du hadde en bedre idé enn å drepe Cade med dolken.
Finn en måte å få meg helt ut av helvete på,
så hjelper jeg dere med å drepe Cade.
Jeg tror vi klarer oss uten deg.
Hva om jeg får Elena tilbake?
La oss høre forslaget hans, Ric.
Han er en sosiopat.
-Du får oss alle drept. -Ikke nødvendigvis.
Så sett i gang, Damon, og mens du prøver
å lure djevelen, låser jeg meg inne her
med jentene mine, som Kai prøvde å drepe
-før de ble født. -Jeg har ikke glemt det, Ric.
Når jeg er ferdig med ham sender jeg ham tilbake til helvete,
i biter, det lover jeg.
Uansett hva du skal gjøre, gjør det langt herfra.
Hva med litt tillit?
Spar det spørsmålet
til noen som aldri har drept deg.
WYET-PRODUSENT CAROLINE FORBES
Hei, det er Bonnie. Legg igjen en beskjed.
Hei, det er meg.
Jeg bare ringer for å si...
God morgen.
Jeg vet at Stefan skulle besøke deg i går kveld,
og siden han ikke kom hjem
betyr det at det enten gikk veldig bra,
eller absolutt ikke.
Jeg vil gjerne høre stemmen din,
men jeg skjønner det hvis du ikke er klar for å snakke.
Samme hva du trenger. Om du trenger tid, fred...
Masse rødvin.
Så er jeg her.
Med eller uten Stefan.
Hva kan jeg gjøre for deg, Sheriff?
-Jeg trenger hjelp. -Jaså?
Selv om jeg er del av mørket som ødelegger Mystic Falls?
Beklager at jeg såret deg, ok?
Vi har større problemer akkurat nå.
Jeg fikk tre telefoner i dag fra folk i Mystic Falls
som ville melde om gamle lovbrudd.
Forsvinninger, uløste saker... Alle involverte Stefan.
En av dem ville vite om han er en vampyr.
Jeg har tatt dem med på stasjonen og satt dem i adskilte rom,
i et forsøk på å holde dem rolige.
-Hvordan vet de dette? -Jeg vet ikke.
De sa at disse minnene kom tilbake for noen dager siden.
Å, herregud.
Da Stefan ble et menneske,
begynte alle han har betvunget, å huske.
Hallo!
Hvem er du?
Faen.
-Dorian? -Dorian Williams.
Du skal bruke hele navnet mitt.
La oss gå.
Jeg går ikke noe sted med deg.
Kom igjen.
Ok, Dorian Williams.
Du jobber med Ric, jeg kjenner deg knapt.
Så hvorfor truer du meg med en pistol?
For i går våknet jeg,
og begynte å huske.
Huske hva da?
Første gang vi møttes?
Det var i Rustkammeret for noen måneder siden.
Som du sa kjenner vi hverandre knapt,
så du vet sikkert ikke at jeg mistet faren min
og søsteren min i en husbrann for syv år siden.
Det har vi ikke snakket om.
-Jeg er lei for det. -Ikke vær det.
For det var ikke det som skjedde.
Det er løgnen som begynte å vise seg
de siste dagene da jeg husket
at du var der.
Hva anklager du meg for?
Familien min bodde i Knoxville.
Jeg var på en heiafest på videregående.
Da jeg kom hjem
var døra revet av hengslene, og du var der.
Dekket av blod.
Faren min.
Søsteren min.
Hodene deres.
Du gikk rett opp til meg, og så meg inn i øynene.
Jeg kunne lukte blodet i pusten din
da du sa at jeg skulle glemme at vi hadde møttes.
At jeg skulle gå videre i livet.
Og like etterpå sitter jeg baki en politibil og gjør nettopp det,
mens jeg ser hjemmet mitt brenne ned.
Jeg reiste gjennom Tennessee
med en som het Klaus Mikaelson.
Jeg måtte gjøre ting for å hevde meg for ham.
Ting jeg prøvde å glemme.
Du drepte dem jeg elsker,
og du husker dem ikke engang?
De het Robert og Tina Williams.
Jeg glemmer aldri navnene på ofrene mine.
Men du gadd ikke huske mitt.
Så hvis du ikke dreper noen er de teknisk sett ikke et offer?
Jeg er lei for det.
Det er ikke nok.
Begynn å grave.
Enzo.
Enzo, vær så snill å hør meg.
Jeg har ikke tilgang til magi, så du må møte meg på halvveien.
Vær så snill.
Et tegn.
Hva som helst.
Hva trenger du?
Jeg bare ringer for å høre at du har det bra.
Jeg har det ikke bra. Men du la igjen ni beskjeder,
-så du vil åpenbart noe. -Nei.
Det er ikke noe jeg vil. Jeg er her for deg.
Noe helt annet,
har du kommet noen vei med å få Enzo ut av helvete?
-Hva? -Jeg mener, Cade kom seg ut.
-Hvorfor kan ikke Enzo det? -Cade brukte Maxwell-klokka.
Noe som er ikke lar seg gjøre
uten å risikere å bombe Mystic Falls igjen.
Jeg er ikke en aktiv heks lenger.
Men du er heller ikke en som gir seg, Bonnie.
-Stopp. -Ring meg når du ikke...
Nei, vent. Ikke legg på. Bonnie, jeg beklager.
Jeg mente ikke å være frekk.
Jeg håpet bare at du hadde en løsning for Enzo,
for jeg kan trenge en løsning for noen andre også.
Hvem da?
La oss bare si at jeg hadde en slags spøkelsessituasjon.
Noen halvveis i vår verden, som virkelig ville bli her på ordentlig.
-La meg si hei. -Hva?
Dette er bare hypotetisk, Bonnie,
men hva om det var en måte å frigjøre livet ditt fra Elena sitt på?
Og hva om den enkle prisen å betale
var at vi frigjør en sjel fra helvete?
For det første, med "vi" mener du meg. For det andre er det galskap,
for den eneste som kan bryte det båndet er Kai,
og han har vært død i årevis.
Hvem sitter ved siden av deg?
-Ingen. -Er det sant?
For jeg har en merkelig følelse.
Det er noen der med deg.
Noen du ikke vil at jeg skal vite om.
Hør her, la meg være tydelig.
Om det så var noen her med meg, ville jeg ikke sagt det,
på grunn av en viss tankelesende djevel,
som er på leting etter sjeler på flukt.
Og det du ikke vet kan ikke skade oss.
Å, herregud. Si at du ikke snakker om Kai Parker.
Selvfølgelig ikke. Hva får deg til å si det?
Fordi jeg kjenner deg.
Og fordi jeg har en sterk følelse
som jeg ikke kan forklare.
Er alt i orden, Bon?
Damon, før bestemoren min hjalp meg med heksekunsten min,
sa hun at jeg var synsk.
Noe som kan forklare hvorfor jeg vet at du skjuler noe.
Og hvorfor jeg fremdeles kan føle Enzo.
Flott. Kan dine nye psykiske evner hjelpe noen ut av helvete?
Aner ikke.
Men Cade vet nok svaret.
Jeg spør ham hvordan jeg kan redde Enzo.
Nei, dårlig idé, Bon.
Hørtes det ut som at hun savnet meg?
Det var omtrent seks år siden,
det var en morder som lå i en sykehusseng,
med en skuddskade. Jeg skulle vokte rommet hans.
Så skjedde det noe rart.
En intens fyr med rart hår kommer opp til meg,
ser meg inn i øynene, og sier:
"På tide med en liten pause." Jeg skulle ikke forlate posten min,
men måten han sa det på...
Som om du ble betvunget til å adlyde.
Ja, noe sånt.
Uansett, da jeg kom tilbake var morderen borte.
Gjett hvem som fikk skylda?
Jeg mistet skiltet mitt.
Jeg mistet pensjonen min.
Jeg begynte å drikke igjen.
Jeg er lei for at dette skjedde med deg.
Men du skal glemme den kvelden på sykehuset.
Du skal avruse deg, og snu livet ditt.
Når du får en sjekk fra Stefan Salvatore i posten,
skal du ikke stille noen spørsmål.
Du skal heve den, og bruke pengene fornuftig.
Takk, betjent. Hvis du fremdeles vil jobbe som politi,
så ring meg.
Vi burde ta kontakt med familien hans
og passe på at historiene deres passer.
Du tar dette veldig bra. Hører du...
På den grusomme virkningen én vampyr har på Mystic Falls?
Ja, Matt, jeg hører etter.
Og jeg legger det sammen.
Og jeg prøver å holde meg rolig nå,
for jeg er den eneste som kan rydde opp i dette.
Vel, du har meg der du vil ha meg.
Det du vil skal skje, vil skje.
Men har du tenkt gjennom dette?
Siden minnet mitt kom tilbake,
er det alt jeg har klart å tenke på.
Ikke gjør det, Dorian. Ikke for meg, men for deg.
Er det omvendt psykologi eller noe? Jeg er ikke et barn lenger.
Og du er ikke en vampyr, så du kan ikke si hva jeg skal gjøre.
Helvete er virkelig. Jeg har sett det.
Og hvis du dreper meg havner du der også.
Faen ta deg, ok?
Jeg faller ikke for spillet ditt.
Alle vennene dine snakker om stakkars, selvhatende Stefan.
Som om det å leve er den verste torturen!
Vet du hva som er verre enn å leve med all den skylden?
Å overleve mord.
Vet du hva som er verre enn å overleve?
Å bli drept!
-Du har rett. -Ikke lat som at du er på min side.
Jeg er ikke på din side. Det kan jeg ikke.
For du vil aldri forstå
hvordan det føles å bli fortært av en konstant sult.
Eller å ha en bryter i hjernen som kan gjøre deg til et uhyre.
Og fram til i går ante jeg ikke hvordan det føltes
å være hjelpeløs i møte med det.
Så, nå som du er et menneske tror du at du er en av oss?
Jøsse navn.
I den virkelige verden får sånne som deg dødsstraff.
Ferdig med det! Du får ikke gå rundt og prøve å være god!
Hva skal jeg ellers gjøre?
Du skal til helvete.
For alltid.
Tro meg, det skal jeg.
Jeg prøver bare å gjøre mest mulig godt igjen
-før den dagen kommer. -Hvem bryr seg om din forløsning?
Skaden er gjort, Stefan!
De døde er døde.
Hvordan skal jeg kunne gå videre med vissheten om at du lever?
Er du blir likt?
Det er ikke meningen...
Hvor lenge må vi bli her?
Forhåpentligvis bare i natt, skatt.
-Kanskje lengre. -Jeg trodde du lå lavt.
Kan du forklare hvorfor Twitter sier
at CobraKai1972 tvitrer for første gang på fire år
-fra en restaurant? -Et bedre spørsmål:
Hvorfor følger du ham fremdeles?
-Damon... -Slapp av. Bonnie er på saken.
Så bra, du fikk med henne også.
Jeg håpet du ville maksimere skadeomfanget...
Ok. Vi tar en liten pause fra sosiale media.
Siden du tvinger meg til å være med deg
mens Bonnie snakker med djevelen,
kan jeg like godt nyte de små tingene, ikke sant?
Greit. På tide med en selfie.
Ja, der har vi den.
Jeg skaffer et par likerklikk mens vi venter.
Nei.
-Det var nytt. -Hva skjer med deg?
Jeg tror jeg er på vei til å gli tilbake til helvete.
Ta denne.
Vel, jeg håper Bonnie finner på noe lurt.
For tiden min renner ut.
Og hvis jeg forsvinner gjør lykken din det også.
Takk.
Går det bra?
Ja. Laktoseintoleranse.
Kan vi bare få noen servietter?
Føles ut som å bli slept til helvete etter rassen.
Jeg kan ikke dra tilbake dit.
Du brenner hele tiden, og spøkelser fra fortiden
kommer og drar av deg huden, og på de virkelig dårlige dagene
møter du Cade, torturens mester, ansikt til ansikt.
Alt dette er i overført betydning.
Bortsett fra ilden.
Takk.
Det høres ille ut.
Vent, dro ikke du dit? Jobbet ikke du med djevelen?
Jeg så nok til å overbevise meg.
Men jobben min med sirenene var min måte å unnslippe på.
Sirener.
-Var de heite? -Absolutt.
-Hvis du liker kannibal-divaer. -Jeg tror jeg gjør det.
Men så snart du slutter å mate dem onde folk, blir det stygt.
-Også bokstavelig talt. -Var det det som holdt dem gående?
Onde mennesker?
Ja, der har vi det. Det gir mening!
Hvis helvete drives av ondskap, og jeg delvis er i helvete,
kan jeg kanskje holde meg her
ved å drepe en ond person, slik som de sexy sirenene gjorde.
Nevnte jeg at jeg prøver å bevare min framtid med Elena
ved å ikke drepe noen?
Damon, hvis du tror at ett mord til vil forsegle skjebnen din,
så bare vit at du er dypt nede i karmahullet.
Jeg har en evighet på å gjøre det godt igjen.
Ja, og hvem vet hvor lenge jeg har igjen.
Innse det, kompis, du trenger meg.
Og jeg trenger deg akkurat nå,
for jeg kan knapt stå, for ikke å snakke om drepe.
Ok, kom igjen.
Bare en virkelig ond person, tenk etter.
Gjør det for meg. Gjør det for broren din.
-Gjør det for... -Ikke si Elena.
Ok. Greit.
Han duger.
Hei, er alt i orden?
Ja, alt er i orden. Jentene har det fint.
Vi har bare vært på farten.
-Hvor er dere nå? -I Rustkammeret.
Jeg tenkte kanskje vi kunne
komme innom og møte deg i huset i kveld.
Herregud, Ric, det hadde vært fantastisk.
Jeg kunne trenge noe godt i livet mitt akkurat nå.
Men er du sikker på at du vil det?
Mystic Falls er ikke 100 prosent trygt ennå.
Kanskje 100 prosent ikke er realistisk.
Vi må allikevel passe på dem.
Det skal vi. Det blir godt å komme hjem.
Og jeg trenger noen gode foreldreråd.
Om hva da?
Jeg skal forklare det når vi ses.
Slutt å se på meg.
Jeg antar at du aldri har skutt noen før?
Hvorfor det, fordi jeg stirrer?
Nei, fordi du bommet.
Du traff ingen vitale organer.
Det vil til å ta en stund å blø i hjel.
Slutt å snakke, ok? Ikke snakk mer.
Greit for meg.
En kule i hodet gjør trikset.
Eller i hjertet,
hvis du vil unngå søl.
Jeg sa hold kjeft! Ok?
Jeg prøver å gjøre det lettere for deg, Dorian.
-Klem den så hardt som du kan. -Hva gjør du?
Hva ser det ut som?
Ikke noe signal. Kødder du?
-Dorian, det går bra. -Nei.
Nei, det gjør ikke det. Bare klem på den. Kan du gå?
Du må komme deg opp, kom igjen.
Klem den inntil, kom igjen.
Hvordan visste jeg at du ville være her?
Enkelt. Vi deler et bånd nå.
En bevissthet om hverandre.
For noen som er ny med gaven
er du ganske sterk.
Jeg føler meg ikke sterk.
Jeg forstår ikke noe av dette,
men jeg må bare vite det.
Hvordan får jeg Enzo ut av helvete?
Kan du ikke spørre ham selv?
Jeg håper du ikke skal sette fyr på meg.
Jeg vet at det er noe du gjør.
Det ville være en dårlig start på leksjonen.
Skal du lære meg å kontakte Enzo?
Jeg skal gi deg en forståelse for hva du har blitt.
Du har hatt en kraftig, traumatisk oppvåkning,
akkurat som jeg hadde.
Min sanne jeg kom fram idet jeg døde.
Sammen med helvete og evig pine.
Jeg er en stor del av min psykiske dimensjon som den er av meg.
Så hvis du vil finne Enzos sjel,
må du åpne sinnet ditt for meg.
Sammen kan vi kontakte ham.
Jeg er klar.
Jeg vil at du skal huske det øyeblikket da Enzo døde.
Ikke bare tenk på Enzo, men hvordan det føltes.
Å bli forrådt av vennen din.
Å miste kjærligheten din, lykken din.
Tenk på Enzo.
Tenk på ham idet han døde uten grunn.
Tenk på drømmene hans,
og på lykken hans.
Hva føler du?
Vrede.
-Smerte. -Omfavn det.
Det er kilden til kreftene dine.
-Bonnie. -Enzo.
Fokuser.
Lev i traumet.
Si navnet hans.
Enzo.
Bonnie.
Å, herregud.
Enzo, jeg trodde aldri jeg skulle få se deg igjen.
Du må komme deg bort fra Cade.
Han prøver å finne meg gjennom deg.
Han vil hente sjelen min til helvete.
Jeg forstår ikke. Hvis du ikke er i helvete, hvor er du da?
Ikke stol på ham.
Hva så du?
Var det Enzo?
Nei.
Hvorfor er du så oppbrakt da?
Fordi jeg gjenopplevde smerten ved å miste ham.
Takk for leksjonen.
Jeg er lei for det med niesen din, Mr. Fell.
De sier at aneurismer er helt smertefrie.
Det vil ha vært som å sovne.
Takk for at du kom.
Stakkars Violet.
Den jenta og familien hennes fortjener så mye mer
enn en såkalt aneurisme.
Det var en ganske god løgn, til løgn å være.
Moren din loggførte masse "dyreangrep".
Hun ødela teltturer for en hel generasjon familier fra Mystic Falls.
Hei, Dorian, hva skjer?
-Jeg har gjort noe ille. -Hva snakker du om?
Jeg kidnappet Stefan og tok ham med ut i skogen,
og prøvde å drepe ham. Det er så mye blod.
-Jeg trenger hjelp, kom igjen. -Rolig nå.
-Hvor er du? -Ved Pineridge Road,
i nærheten av den forlatte kraftstasjonen.
Hold ham våken. Vi er på vei.
Føler du deg bedre?
Hør her, din lille dritt. Jeg dreper ikke for moro skyld lenger.
Så hvis du ikke kan si at denne fyrens død betydde noe,
gjør jeg dette rommet til ditt eget helvete.
Greit.
Jeg føler meg litt bedre.
Med trykk på "litt".
Hvis du vil at dette skal lede til Elena,
må du finne meg noen flere onde mennesker å spise.
-Ok? -Hold den tanken.
Jeg holder den.
Hvorfor forfølger du meg?
Fordi jeg ikke er ferdig med deg.
Jeg har lurt på hva som skjedde med Enzos sjel,
siden han døde,
og endelig vet jeg svaret.
Da Enzo døde skrek du.
Og det skjedde noe uvanlig da du hadde din dypeste smerte.
Et kraftig psykisk smell skapte en hel verden.
En privat dimensjon,
kun koblet til deg.
Skjult, til og med for meg.
Aner du hvor sjeldent det er?
På alle mine tusenvis av år har ingen levende person
gjort noe sånt som det du gjorde.
Som det jeg gjorde.
Men, dessverre, Enzos sjel tilhører meg.
Kom deg vekk fra meg.
Så ikke bare skjuler du Enzo fra meg,
men du tror at Kai Parker kan være i verden.
-Hvor lenge har du trodd det? -Jeg vet ikke noe sikkert.
Hvis du tror at du kan fortsette å skjule ting for meg,
skjønner du virkelig ikke hvorfor de kaller meg djevelen.
-Kom igjen. -Går det bra?
Spør du meg virkelig om det nå? Nei, det går ikke bra.
Jeg trodde jeg ville dette, men jeg...
Det er en stor forskjell på å ville drepe noen
og å faktisk gjøre det. Hvordan kunne jeg vite det?
Men hvis du dør, hva skjer med meg da?
Det er nok ikke opp til meg.
Kom igjen. Nei...
Stefan.
Det er ille.
Unnskyld.
-Jeg angrer på at jeg gjorde dette. -Ja.
Jeg vet hvordan det føles.
Stefan, ikke gjør dette. Hører du meg? Stefan.
Stefan!
Stefan.
Våkn opp, Stefan. Kom igjen, Stefan.
-Å, herregud. -Hjelp oss.
-Du kan fikse ham med blodet ditt. -Stefan tok kuren.
Blodet mitt helbreder ham ikke lenger.
...helbreder ham ikke lenger.
Vi møtes igjen.
Jeg må innrømme at det var tidligere enn jeg hadde forventet.
Hva er dette? Hvor er jeg?
Du er i ferd med å dø, Stefan.
Vi er i rommet mellom dine siste hjerteslag.
-Mellom denne verden og din skjebne. -Nei.
Hvorfor er du så overrasket?
Du er dødelig. Døden din er uunngåelig.
Men det trenger ikke å skje i dag.
Slipp taket.
Det gjør det mye lettere.
Jeg kan ikke det.
Jeg har for mye å gjøre godt igjen.
Jeg mente at det vil bli lettere for Caroline.
Har du tenkt på
hva dine forsøk på forløsning vil bety for hennes liv?
Femti år med å følge deg rundt,
og hjelpe deg med å strekke deg etter et mål du aldri når,
mens du blir gammel,
en byrde.
Du er skjebnebestemt for helvete, Stefan.
Hvorfor skulle hun være det?
Hvis du virkelig elsker Caroline,
vil du la henne slippe denne lidelsen
og gi henne tilbake det livet hun var ment å ha.
Et udødelig liv.
Uten deg.
Du vil fremdeles klamre deg til den skjøre eksistensen?
Jeg er visst sta.
Jeg vil leve.
Vel,
det er menneskelig.
Du kommer til å klare deg.
Jeg elsker deg så høyt.
Du kommer til å klare deg.
Greit. La oss se hva vi har her.
Hei. Enda et sted å lete.
Et advokatfirma noen kvartaler unna.
Snakker om valuta for pengene. Har jeg ikke rett?
Jeg har rett.
-Nok tilfeldige drap. -Jeg var ikke ferdig.
Jeg vet hvordan vi kan redde deg. Men vi har hastverk.
Sjefen fant ut at du er her. Cade kommer for å hente deg.
Er han på vei akkurat nå?
Jeg vet ikke nøyaktig når, men du vet hvor utålmodig han blir.
Ok. Hva gjør vi?
-Jeg vet hva vi gjør. -Ok, hva gjør vi?
Vi finner en måte å forløse deg på.
Så du ikke må dra til helvete.
-Hva snakker du om? -Om å gjøre det godt igjen.
Jeg snakker om en gigantisk, edel gest av selvoppofrende sjenerøsitet.
-Jeg hater dette. -Du trenger noe
som vil dytte deg over kanten i Cades øyne.
Noe som vil gjøre opp for all skaden du har gjort.
Og hva har sjefen i tankene?
Det er ikke opp til ham. Det er opp til meg.
Folk tilgir.
Og når de gjør det, er forløsning mulig.
Jeg vet det.
Og derfor, hvis du vil ha min tilgivelse,
må du få Elena Gilbert i live igjen.
Med en gang.
-Hvordan går det med Stefan? -Stabil.
Caroline sa til ambulansepersonalet at han ble skutt i en jaktulykke.
Og de trodde på henne?
-Ja. Selvfølgelig gjorde de det. -Ingen vet hva som skjedde.
Dette vil bare gå over.
Jeg skjøt ham, Matt.
Jeg var så sint og redd,
at jeg faktisk prøvde å drepe noen.
Det gjør meg nok like ille som ham.
Jeg har også skadet folk for feil grunner.
Men den følelsen i magen din?
Som får deg til å hate deg selv for det du har gjort?
Den er ikke en dårlig ting.
Den betyr at du er et godt menneske.
Hva er det?
Politimapper om Stefan Salvatore.
De går flere tiår tilbake.
Rapporter og rettstekniske undersøkelser
som knytter ham til flere dusin mord.
Han vil at du skal ha dem.
Hvorfor det?
Han legger skjebnen sin i dine hender.
Så hvis det å bure ham inne er den typen rettferdighet du trenger,
kan du dra i den avtrekkeren.
Eller du kan sette fortiden til side,
og jobbe med å bygge en bedre framtid.
Valget er ditt.
AKUTTEN - VENTEROM
Legene har stoppet blødningen.
De sier du er heldig. Du blir helt frisk igjen.
Dorian reddet livet ditt.
Etter at han nesten drepte deg, mener jeg.
Vel, jeg klandrer ham ikke.
Han dro i avtrekkeren, men jeg ladet det våpenet for lenge siden
da jeg drepte familien hans.
Og han er ikke den eneste på listen.
Jeg vet det.
Jeg har brukt hele dagen på å se dem du har såret
inn i ansiktet,
så jeg vet hva du tenker akkurat nå.
Er du sikker på det?
Tidligere ville det vært mye lettere for meg å gi slipp.
Ikke mer skyld.
Ingen anger.
Bare helvete?
Er det det du syns du fortjener?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke hvem jeg er lenger.
Stefan.
Du har bare vært denne personen i to dager.
Hvorfor kan du ikke gi deg en sjanse til å finne ut hvem du er nå?
Da vet du hvordan du kan hjelpe dem du har såret.
Fordi jeg tror at det betyr å forlate Mystic Falls.
Alene.
Alene?
Men jeg har støttet deg gjennom alt.
Hvorfor skulle det å ende dette løse problemene dine?
-Jeg gjør det for deg... -Ikke våg å si at det handler om meg!
Det har ingenting med meg å gjøre!
At du skal gjøre det godt igjen, og skylden din,
behovet ditt for å være en martyr for fortiden, alt det er for deg.
Vær ærlig.
Hva slags framtid kan vi ha?
Jeg vet ikke.
Det har jeg aldri visst.
Og det pleide å være...
Spennende.
Nå føles det bare ut som villrede.
Enzo.
Jeg er her.
Jeg er her. Vær så snill, jeg vet at du er der ute.
Hvis du kan høre meg,
jeg trenger deg.
Hallo, elskling.
-Aldri dra fra meg igjen. -Tro meg, jeg vil ikke det.
Er det virkelig deg?
-Er du virkelig her? -Det er virkelig meg.
Men jeg er ikke virkelig her.
Er du del av en psykisk verden jeg har skapt?
Det betyr ikke noe nå.
Alt som betyr noe er deg.
-Hei! -Mamma!
Jeg har savnet dere så mye!
Dere har vokst masse.
-Er dere sultne? -Det er jeg!
Godt å se deg.
-Jeg vil ha den rosa koppen. -Skatt, du har alltid den lilla.
-Rosa! -Nei...
Lizzie!
Lizzie. Hva sa jeg? Ingen tapping.
-Jeg mente det ikke. -Ikke skad mamma!
-Incendi... -Nei!
Skatt, det må du aldri si.
Ok? Du kan virkelig skade noen.
Jeg vet ikke hva som foregår.
De begynte å te seg sånn for tre dager siden.
Jeg kan ikke kontrollere det.
Og det kan ikke de heller.
Hvordan vet jeg at du ikke dreper meg etterpå?
Det gjør du ikke.
Men hvis du vil ut av helvete
må du enten stole på meg eller flykte fra Cade for alltid.
Denne har kjørt langt.
Hei, syvsover. Husker du meg?
Tida går, pervo.
Bare reverser forhekselsen.
Det er komplisert magi.
Jeg må tappe mer krefter først,
ellers vil jeg kanskje gli ut midt i det, og...
Vel, det ville blitt stygt.
Hva trenger du?
Deg.
Magi krever energi. For å gjøre dette riktig
må jeg tappe det største og verste batteriet av dem alle.
Kai, stopp.
Jeg har vært i helvete lenge nok til å vite
at forløsning ikke finnes.
Det finnes bare løfter og avtaler
og puss vi spiller oss selv for å tro at vi er gode.
Jeg er ikke et godt menneske.
Jeg innrømmer det.
Og hvis jeg skal gå under,
skal jeg gjøre det med et smell.
Nei! jeg gjøre det med et smell.