Din episoadele anterioare din Jurnalele vampirilor
Sybil, o sirenă în carne şi oase.
Damon e complet credincios mie.
Chestia asta a fost livrată cu locuitorul din seif.
- Cred că a fost făcută în iad. - E un diapazon.
Damon, s-a terminat. Eşti liber acum.
Mi-aş dori să fie aşa, Stefan,
dar munca mea cu ea abia începe.
Chiar am sperat că atunci când o doborâm pe Sybil,
va rupe orice control are asupra lui.
Dar cumva, încă îl mai controlează.
Ce mai e de făcut?
Încă ai prea multe ataşamente.
Prea mulţi oameni dispuşi să moară pentru tine.
- Ar trebui să lucrăm la asta. - Lockwood.
Sirenele folosesc controlul minţii
pentru a-şi ademeni victimele la moarte.
Unii spun că sunt mesagerele diavolului.
Presupun că fiecare poveste începe de undeva.
Spune-mi o poveste.
Ce fel de poveste?
Una fericită.
Acum mult timp, într-un sat,
construit chiar în locul ăsta,
trăia un om.
Arcadius.
Cade, pentru prieteni, din care avea destui.
Era un domn,
iubit şi respectat.
Dar Cade putea face ceva ce nimeni nu mai putea face,
el putea vedea în mintea altora.
- Era mediu? - Primul mediu.
Puterea aceasta i-a oferit aşa multă empatie pentru ceilalţi.
Şi puterea asta a fost ceea ce-l va costa viaţa.
Ce-ţi imaginezi, frate,
este impur.
Este nepermis. Dacă-mi permiţi să intru în mintea ta,
poate te pot ajuta să-ţi stăpâneşti pornirile.
Cade a vrut doar să ajute.
Dar a întrecut limita.
Iar oamenii, speriaţi de puterea lui,
au întors prietenii lui Cade împotriva lui.
Iar atunci Cade a cunoscut
lucrul din oameni pe care nici puterea lui
nu l-a putut vedea,
adevăratul rău.
Ţi-am cerut o poveste fericită.
Dar este, dragă soră.
Pentru că în moarte, Cade a învins.
Din acel moment înainte,
oamenii răi vor fi pedepsiţi pentru totdeauna
pentru faptele lor malefice.
Cade s-a răzbunat.
Iar într-o zi,
o vom face şi noi.
- Hei. - Hei.
Pentru referinţe viitoare,
doar pentru că am petrecut noaptea cu Bonnie
nu înseamnă că nu poţi dormi în patul tău.
Da. Am rămas la Armory.
M-am gândit să vă dau nişte spaţiu.
- Cum e Bonnie? - Lipită de Enzo,
în ciuda lucrurilor groaznice pe care i le spune.
Va mai dura o zi sau două de a-l înfometa
înainte să poată începe să-l convingă să apese pe buton.
Dacă e cineva care-l poate aduce înapoi, este Bonnie.
Ştii ce,
ar trebui să închid. Eu şi Alaric
avem o întâlnire cu o sirenă.
Ai grijă. Ai văzut ce poate Sybil să facă
când îţi intră în minte.
Atâta timp cât diapazonul ăsta e folosit, nu poate.
E vreo zicală de logodiţi care scurtează "Mult noroc şi
sunt alături de tine în spirit"?
Da, cred că este "Te iubesc".
Şi eu te iubesc.
Hei, mersi.
Mulţumeşte-i dădacei. Ea e facilitatorul involuntar.
Hei.
Am crezut că ţi-am spus să nu vii azi.
Am auzit că e o lipsă de cafea şi am venit pe fuga.
Da, de fapt,
suntem în mijlocul unui proiect mare. Mai bine îţi iei liber azi...
Proiect mare? Sună dubios. Ai o fată legată în pivniţă?
Glumesc.
Bine, vă las să lucraţi.
Pot să am de-a face doar cu o ispită pe rând.
Ai auzit ceva de la Damon?
Nimic. Şi asta mă îngrijorează.
Hei!
Hei! Pământul către Planeta Ţăranilor.
- Tu eşti Peter Maxwell? - Nu, Pete deţine locul.
Eu sunt doar angajat.
Mă numesc Lou. Cu ce te pot ajuta?
Trebuie să vorbesc cu Pete.
Cum vrei tu.
Ar trebui să se întoarcă în curând.
Ce te aduce aici mai exact?
E greu de spus. Sincer, nu eu sunt cel care
vrea să-ţi găsească şeful.
E o femeie, şi folosesc termenul ăsta în sensul larg,
pe nume Sybil, care vrea asta.
Deci, inexplicabil,
am venit aici.
Pare că fata asta se joacă cu mintea ta.
N-ai nici cea mai mică idee.
Ai fi surprins. Am fost căsătorit de cinci ori.
Îmi retrag cuvintele.
Tu mă înţelegi, Lou.
Uite care-i şmecheria,
eu şi Sybil am avut ceva,
dar a trecut. Teoretic, sunt liber,
dar tot ajung să fac orice
cred că ea ar vrea să fac.
La naiba, între noi doi,
probabil aş ucide pentru ea.
Pete se va întoarce repede. Ar trebui să mă întorc la muncă.
Nu, ar trebui să faci ce-ţi spun.
Mai răspunde-mi la o întrebare.
Care-i cel mai rău lucru pe care l-ai făcut?
Am ucis una din soţiile de care ţi-am spus.
Am făcut să pară un accident.
Nu te mişca.
La naiba. Ţineam cu tine, Lou.
Chiar ţineam.
Acum, cum ai spus...
întoarce-te la muncă.
Atotputernica sirenă.
Întemniţată de un diapazon.
Vorbeşte cel care poate fi ucis cu un băţ.
De ce te răneşte aşa mult asta?
Şi de ce-mi răneşte fetele?
Şi eu care am crezut că ştii totul despre mine.
Se pare că nu.
Dacă asta îţi întrerupe abilităţile de mediu,
atunci de ce Damon încă e jucăria ta?
M-am jucat cu cele mai adânci colţuri ale subconştientului său.
Dacă Damon încă mă ascultă e pentru că în adâncul lui,
- vrea să o facă. - De ce-i faci asta?
Totul este Damon, Damon, Damon.
Chiar nu eşti curios să afli cine sunt?
Nu, de fapt.
Îmi pasă doar de cum-mi pot salva fratele.
Din fericire, răspunsul la întrebarea ta este
o poveste. Despre mine.
Ţie îţi plac poveştile, nu-i aşa, profesore?
Le prefer pe cele care nu-s fictive.
Atunci o să-ţi placă asta.
Cu mult timp în urmă,
într-un mic sat mediteraneean,
trăia o fată.
Când a împlinit vârsta,
fata a început să manifeste abilităţi de mediu,
o trăsătură care a fost interzisă pe pământul ei
de când lumea.
Ajută-mă, te rog!
Soarta mediilor era exilul.
Aşa, fata noastră săracă şi inocentă din sat,
a ajuns pe o plută,
curentul ducând-o
spre pietrele de un ţărm rece şi îndepărtat.
Dar oricât de abandonată ar fi trebuit să fie,
nu era singură.
Acolo a cunoscut-o
pe fata de pe insulă.
Amândouă abandonate,
legate de abilitate de mediu,
două surori în tot mai puţin sânge,
destinate din acel moment ca într-o zi să devină
sirene.
Deci vezi tu, Stefan,
înţeleg de ce ai face totul pentru fratele tău.
Pentru că sora mea ar face orice pentru mine.
Ar face?
La prezent?
Am uitat să vă spun că suntem două?
Eu sunt aici.
Iar e acolo.
Vrei să nu mai faci asta? E complet exagerat.
Cum adică, două surori?
Am crezut că era un intelectual.
Fiecare interpretare mitologică despre ceea ce sunt
menţionează sirene, la plural.
Acele mituri spun şi că tu ar trebui
partea de jos a unei păsări.
Din fericire pentru noi toţi,
nu poţi crede tot ce citeşti.
Destul. Cine e ea?
Răbdare, Stefan. Îţi promit că vei afla în curând.
La naiba.
Da.
Nu te mişca sau voi chema poliţia!
Eşti interna.
Şi tu dădaca.
Georgie, nu? Intri des prin efracţie?
Trebuie să ajung în patul lui Alaric cumva.
Şeful m-a rugat
să-i duc acest jurnal la Armory,
şi ca o idioată, nu m-am gândit să-i cer cheile.
M-am gândit că mă voi scuti de un apel jenant.
Apelul pe care-l voi da
va fi probabil şi mai jenant.
- Ok. - Mai bine stai pe loc.
Poate tu ar trebui să te rezumi la somn şi gustări.
Bine. Îl sun pe Ric.
Nu aş face asta în locul tău.
Tu trebuie să fii Peter Maxwell.
- Cine naiba eşti tu? - Damon Salvatore. Cunoscut ca
cel care a prăjit pe maimuţa unsuroasă de aici.
Fără supărare, Pete, dar nu cred
că extinctorul acela va funcţiona. Lou are o întâlnire
cu un foc etern.
Înainte să dai acel telefon, vreau
să-ţi pui o întrebare.
Dacă tocmai ce ţi-am ucis servitorul loial
cu sânge rece, de ce aş avea
vreo problemă cu a te ucide pe tine?
Bun băiat.
Dar asta era o întrebare capcană, Pete.
Nu te pot ucide... încă.
Presupun că e liniştitor.
Ai cunoscut o fată pe nume Sybil? Cam atât de înaltă, frumoasă.
Îi putrezeşte faţa când nu mănâncă carne de om?
Eşti nebun.
Voi lua asta ca pe un nu, Pete.
Dar, m-ai putea minţi.
Spune-mi adevărul. Ştii despre
- ce vorbesc? - Nu.
Tot ce spui sună nebuneşte.
La naiba.
Voi face asta cât de simplu pot.
Ai ceva ce Sybil vrea, iar eu i-l voi duce.
Poţi lua orice ar fi şi să pleci.
Asta nu e o opţiune, Pete.
Nu ştiu ce caut mai exact.
Atunci cum ar trebui să-l găseşti?
Noi, Pete. Noi.
Uite ce-ţi propun.
Tot ce ştiu este că este o moştenire a familiei Maxwell.
Dar în subconştient, sunt destul de sigur
că voi şti când îl voi vedea.
Bine? De unde ar trebui să căutăm?
Habar n-am.
Singura familie pe care o am e fiul meu.
Trebuie să te gândeşti bine,
- viaţa ta depinde de asta. - Acum câţiva ani,
a murit bunica mea, bine?
Mi-a lăsat o cutie cu chestii.
Sună promiţător. Despre ce lucruri vorbim?
Nu ştiu. Nu am deschis-o.
Familia e ceva dureros pentru mine.
Crede-mă, ştiu prin ce treci.
- Unde e cutia, Pete? - Undeva în camera de depozitare.
Fiul meu o căuta acum ceva timp.
- Poate a găsit-o, nu? - Bun.
Sună-l. Cheamă-l aici.
Acum.
E Seline. Te descurci?
Da.
Seline? Un nume suspicios.
Pare de sirenă.
Cum ar fi să ne concentrăm pe tine şi pe sora ta?
Cred că-l voi aştepta pe Alaric să se întoarcă.
Tragi de timp.
Cine e ea?
Crezi că dacă mă vei răni va grăbi asta?
Mulţumesc.
Acum, deşi se bucurau de compania lor,
fetele avea un alt tovarăş constant,
foamea. Cea care supravieţuise
pe insulă mai mult avea un plan.
Strigă-i cu mine.
Nu ne vor auzi niciodată.
Ridică-ţi vocea,
şi mintea ta se va avânta să o întâlnească.
Ajutor!
Aici!
Ajutor!
- Vă rog. - Aici.
- Ajutor! Aici! - Ne-au auzit.
Nava vine aici.
Suntem salvate.
Aici.
Dar fata de pe insulă
ştia mai bine.
Făcuse asta înainte,
chemase marinarii în trecere cu mintea ei.
Dar oricât de ageră ar fi fost raza ei de mediu,
reciful din jurul insulei era mai ascuţit.
Deci aţi făcut nava să eşueze.
Mai degrabă am anihilat-o.
A naufragiat pe pietre, condamnând marinarii la moarte.
Dar, partea bună,
proviziile lor dulci şi bune vor ajunge curând pe mal.
Mareea nu era în favoarea noastră azi.
Asta e tot ce a ajuns la mal.
Ştiai că asta se va întâmpla?
Insula e stearpă,
sunt doar bace şi mistreţi.
Aşa e mai uşor.
Şi mai amuzant.
Soră, nu plânge pentru ei.
Acei marinari erau din satul nostru.
Aceeaşi oameni care ne-au alungat să murim.
Niciodată din nou.
Dacă nu putem supravieţui cu ce ne-a dat Domnul,
atunci nu ar trebui să trăim deloc.
Îmi promiţi?
Opreşte-mă dacă-ţi pare familiar.
Un frate bun, hotărât să trăiască ca un călugăr,
unul egoist şi rău,
dispus să ucidă pentru a-şi potoli foamea.
Haide, înţelegi.
Paralele sunt prea bune.
Povestea noastră e povestea voastră, Stefan.
Dar acum e testul.
Care din fete eşti tu?
Ce crezi?
Cred că e un ornament de capotă, Pete.
Rolls-Royce vintage.
Mai cred şi că
eşti în pericol de a-ţi pierde viaţa.
Fac ce mi-ai cerut.
Da? Te-am constrâns să găsesc ce trebuie.
Şi tu-mi aduci numai porcării.
De unde ai ceasul ăla?
Mi l-a dat fiul meu. Ce contează?
Având în vedere că e o moştenire de familie,
contează, dă-mi-l.
Iei verbină.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
M-ai minţit, Pete.
Şi ştii ce păţesc mincinoşii.
Se duc direct în iad.
Donovan?
Tată.
Lasă-mă să văd.
Uite, nu-i aşa rău, bine?
Ţine presiune pe ea, vei fi bine.
- Nu mă minţi, Matt. - Vei fi bine
dacă faci exact ce spun.
- Ce faci? - Trebuie să-i bei sângele.
- De ce? - Îţi explic mai târziu,
dar acum am nevoie să ai încredere în mine, bine?
- Bea. - N-Nu...
Ce?
- Ce s-a întâmplat? - Ţi-am spus că-ţi voi explica totul.
Dar înainte trebuie să înţeleg de ce Damon încerca să te rănească.
Stai, vrei să-mi spui că-l cunoşti?
Îţi spun că-l cunosc. Nu e mort. Nu chiar.
Ştiu, nimic nu are sens, ştiu.
Te-am căutat acum câteva luni şi nu ţi-am spus nimic despre asta.
Îmi pare rău, dar îţi promit,
dacă te duci la maşină acum, îţi voi explica totul.
Dar nu vreau să vezi ce se va întâmpla apoi.
Mă simt ciudat că te sun, probabil nu e mare lucru.
De ce, ce se petrece?
Georgie, interna ta, a intrat în casă.
- Ce a făcut? - Şi a luat o carte.
Jurnalul cuiva mort. A spus că ţi-l aduce ţie.
Eşti bine? Fetele sunt bine?
Da. De ce? Ar trebui să-mi fac griji?
Adică, e doar puţin ciudată, nu?
E în regulă. Mersi că m-ai sunat.
Te sun eu înapoi, bine?
E cineva?
Georgie?
Sunt aici. Scuze.
Stai!
Nu trebuie să fim duşmani.
Eu şi Damon nu am avut legătură cu Armory
până nu l-ai posedat. Dacă suntem duşmani e pentru că
tu ai ales calea asta.
- Eu nu am vrut aşa ceva. - Doamne.
Eşti la fel ca ea. O victimă până la sfârşit.
A insistat că insula le va hrăni.
Şi când nu a făcut-o, credinţa ei a fost zdruncinată.
Domnul nu i-a dat. Sora ei trebuia să o facă.
Cealaltă parte a insulei era teritoriul mistreţilor.
Era periculos, dar ea trebuia să vâneze.
Şi iată,
Domnul a fost bun.
Sau poate nu erau mistreţi pe insulă.
Ai continuat să atragi nave spre pietre.
Ai ucis pentru provizii.
Şi vrei să ştii care era partea cea mai urâtă?
Navele acelea nu aveau provizii.
Aveau doar marinari.
Aşadar, o fată inocentă a devenit un monstru.
Asta pentru că
sora ei mai mare a forţat-o să adopte stilul ei de viaţă,
chiar dacă asta a însemnat să ucidă şi să mănânce oameni
pentru a supravieţui. Deci, te întreb din nou.
Care din fete eşti tu?
Uite ce trebuie tu să ştii.
Orice ne-am făcut eu şi Damon unul altuia în trecut,
totul a fost iertat.
El e fratele meu,
şi tu nu poţi face nimic care să schimbe asta.
Cred că-ţi supraestimezi fratele.
Şi clar, eu mi-am subestimat sora.
Hei, marinare.
- Ce mi-ai făcut? - Sunt în mintea ta.
Mintea noastră, de fapt.
Amintirile mele, capul tău.
Furca ta prostească s-a oprit din vibrat.
Nu ai unde să fugi, plimbă-te cu mine.
Aici îmi vei ataca psihicul?
- Vei încerca să mă dobori? - În mod normal, da.
Dar şeful are alte planuri pentru tine.
Şeful?
Despre ce vorbeşti?
Crede că meriţi să auzi întreaga poveste.
Să continuăm?
Ani de zile, eu şi sora mea am trăit ca nişte canibali.
Una voit,
cealaltă fără să ştie.
Până am descoperit asta.
Unde sora mea a îngropat marinarii pe care i-a ucis.
Vizibil doar când mareea e joasă.
Era locul perfect de-ai ascunde.
Tu ai descoperit?
Tu nu eşti fata de pe insulă, nu?
Tu eşti fata din sat.
Am încercat.
Am încercat din greu să fiu bună.
Sora mea m-a forţat să trăiesc ca ea.
Doar nu te aştepţi să te compătimesc.
- După tot ce ai făcut? - Poate da, poate nu.
Totul se întoarce la aceeaşi întrebare.
Care din sirene este animalul tău spiritual, Stefan?
Haide, omule, nu te mai preface.
- Amândoi ştim că nu mă vei ucide. - De ce nu?
Sta pare să fie soluţia ta pentru orice.
Poate ar trebui să încerc şi eu.
Scuze, Matt, ştiu că asta ar trebui să mă sperie,
dar frica este o emoţie,
şi de când am apăsat pe buton,
funcţionez fără ele.
Tot ce văd la tine
e disperare.
Ai dreptate, Damon, sunt disperat.
Şi pentru prima dată,
nu-mi pasă de drama ta.
Şi nu-mi pasă dacă nu mai simţi emoţii.
Tot ce vreau să ştiu este de ce ai încercat să-mi ucizi tatăl.
În apărarea mea, nu am ştiut că e tatăl tău.
Mereu am crezut că eşti un bastard.
Taci, nu mă mai joc cu tine.
Tyler Lockwood va fi foarte trist să audă asta.
Pentru că dacă nu te mai joci,
el va muri.
Poate îţi pasă de asta?
Nici măcar tu nu eşti atât de prost.
Cu sau fără emoţii, nimeni nu-ţi va ierta asta. Mai ales Elena.
Ăsta e scopul, idiotule.
Se pare că nu ai mai fost pe fază de ceva timp, Matt,
deci permite-mi să te aduc la zi.
Am terminat-o cu Elena.
De fapt,
mă văd cu altă femeie.
Minţi. Ultima dată când am vorbit cu Tyler era în...
În New York?
Mint sau îţi spun adevărul cinstit
când îţi spun că i-am sfâşiat gâtul lui Tyler seara trecută?
Şi apoi l-am dus într-o excursie.
L-am lăsat să sângereze pe bancheta unui Mustang verde
la Park 'N Go de pe drumul I-20,
chiar la graniţă.
E prea specific să fie o minciună?
E rândul tău, Matt.
Tic-tac.
Dacă l-ai rănit pe Tyler,
îţi jur pe ce am mai sfânt că te voi ucide.
Poţi să juri şi pe Dumnezeu.
Nu el ascultă.
Hei... Stefan.
Sau Caroline. Asta este versiunea mea modernă
a jurnalului unui om mort. PS, cred că Georgie e a doua sirenă,
în caz că nu v-aţi dat seama deja.
Ironic, Georgie e motivul pentru care ştiu că modul de a ieşi de aici
este printr-un sistem de tunele din spatele unuia din aceşti pereţi.
Oricum, pentru a găsi acel perete şi a trece prin el,
trebuie să nu mai văd şi să aud nimic.
Partea cu legatul la ochi e uşoară,
partea cu auzitul
va fi mai grea.
Oricum,
nu-i nimic ce nişte sânge de vampir nu poate repara asta.
Cel puţin asta încerc să-mi spun, deci,
în notă pozitivă...
transmisie încheiată.
Nu mi-a venit să cred.
În toţi acei ani,
sora mea m-a păcălit să mănânc carne de om.
Dar a trebuit să aud adevărul din gura ei,
aşa că am confruntat-o.
Ar fi trebuit să-i vezi faţa.
Stai, o vei vedea.
Uite-o cum vine.
Nu.
Stefan, mi-ai cunoscut sora.
Seline.
Te învelesc bine pe tine.
Doar o clipă, piţigoilor.
Alo? Alaric e prins.
De ce m-ai pus să fac asta?
Trage pe dreapta oriunde ai fi
şi stai acolo, te voi găsi eu.
Vorbim atunci.
Ne spui o poveste?
Sigur, draga mea. Ce fel de poveste?
Nimic trist.
Ok.
Ştiu una potrivită,
dar va trebui să o ţinem între noi.
Nu le spunem lui tati şi mamei.
Se numeşte "Legenda lui Arcadius."
E cineva?
Puţin ajutor aici.
Cred că e timpul pentru planul B.
Vestea proastă...
Planul B e mereu naşpa.
Bună, frumoaso.
Te-am căutat peste tot.
Nu mă întrebam de unde ştiu asta,
sau ce naiba ar trebui să faci,
dar Sybil va fi foarte fericită să te vadă.
Seline e cealaltă sirenă?
Ce e mai şocant? Că mi-a dat carne de om?
Sau că se preface că e o dădacă?
Ieşi din mintea mea. Acum.
De ce, să-l avertizezi pe Alaric?
Presupui că te voi lăsa să-ţi aminteşti asta când te vei trezi.
Scuze.
Ordine de sus. De fapt, de jos.
Ce mi-ai făcut?
Tu să-mi spui. Ce-ţi aminteşti?
Ţi-ai confruntat sora.
Te-a transformat într-un canibal împotriva dorinţelor tale.
Şi cine e sora mea?
Nu ştiu.
Cât de frustrant.
De încă eşti aici?
Am fost leşinat, ai fost în mintea mea.
De ce nu ai evadat?
Şi să te las în mijlocul acestei intrigi?
Nu aşa de rea.
Urma să-ţi răspund al întrebare.
Cum îţi poţi salva fratele.
Dar pentru ultima dată, trebuie să ştiu,
eşti fata de pe insulă sau fata din sat?
Stai! Răspunde-mi, Stefan. E important.
Cine eşti în povestea asta?
Victima, care a încercat ani de zile să nu se hrănească cu sânge uman,
doar că fratele egoist să vină în oraş şi să distrugă totul?
Sau tu eşti monstrul,
care i-a pecetluit soarta fratelui său în ziua în care l-ai forţat
să se transforme în vampir?
Cel care şi-a condamnat fratele la o eternitate de suferinţă
pentru că-ţi era frică să fii singur?
Începi din nou.
O poveste veche.
Ai fi surprins cât de proaspătă e în mintea lui Damon.
Răspunde-mi.
Cine eşti?
Sunt amândouă.
M-am înşelat despre tine, Stefan.
Eşti vrednic.
Eşti pregătit pentru adevăr.
Când am aflat adevărul despre ce a făcut sora mea
pentru mine,
am făcut singurul lucru pe care o persoană decentă l-ar face.
M-am aruncat de pe faleză.
În timp ce zăceam murind,
m-am rugat. Pentru milă.
Pentru dragoste. Pentru iertare.
Ajutor. Cineva să mă ajute.
Dar Dumnezeu nu mi-a răspuns.
În schimb, mi-a răspuns el.
Copilele mele frumoase şi frânte.
Cine eşti?
Ştii cine sunt.
Arcadius?
Toţi îmi spun Cade.
Ar trebui să fii mort.
Nu-ţi face griji. Sunt.
Sora mea. O poţi ajuta?
Da. Dar...
este un preţ.
Orice.
Sora mea...
A făcut o înţelegere cu Cade.
Nemurire,
frumuseţe şi tinereţe pentru amândouă,
dacă l-am servi pe noul nostru domn şi stăpân.
Ne hrănim cu carne să rămânem frumoase,
iar el adună sufletele celor păcătoşi.
În iad.
Iad?
Iad la propriu?
Haide.
Spune-mi adevărul.
Cine e Cade?
Ce e el?
E răspunsul la toate problemele tale, Stefan.
Vrei să-ţi salvezi fratele?
Tot ce trebuie să faci e să ucizi diavolul.
Nu te cred.
Ce parte? Am vorbit despre multe.
Iad. Diavolul. Nimic nu există.
Ai crezut în vampiri înainte să te îndrăgosteşti de unul
şi să devii unul şi tu?
Asta e problema cu faptele, Stefan.
Sunt adevărate fie că crezi sau nu în ele.
Îţi promit,
aşa cum sora mea mi-a promis mie.
A fost un om pe nume Cade.
Oamenii pe care i-a iubit l-au condamnat.
Şi doar în ultima clipă a renunţat la ei,
doar când mirosul cărnii lui care arde
i-a ajuns la nas,
atunci i-a văzut pentru ceea ce erau cu adevărat.
Monştri.
Ca tine şi ca mine.
Aşa că, Cade i-a condamnat şi el. Cu ultima suflare,
a eliberat o lovitură psihică aşa puternică
încât a creat o lume proprie.
Spune-i iad dacă vrei.
Nu contează ce nume-i dai
sau dacă crezi sau nu în ea.
Oricum ar fi, acolo este locul în care Cade se hrăneşte
cu sufletele păcătoşilor.
Acolo te aşteaptă, Stefan.
Nu mai face asta despre mine.
Încerc să-mi ajut fratele.
Dar asta este despre tine.
Chiar credeai
că toate încercările tale patetice la izbăvire
te vor salva de la soarta pe care, în adâncul tău,
ştii că o meriţi?
O soartă care e demnă de Spintecătorul din Monterey?
Nu.
Asta a fost acum aproape o sută de ani.
Nu mai sunt acea persoană.
Nu contează, Stefan.
Pata aceea va rămâne mereu pe sufletul tău, oricât
de mult ai încerca să o scoţi.
Deci nu te mai lupta.
E calea mai uşoară.
Poate o merit,
dar Damon nu o merită, eu l-am făcut ceea ce este.
Deci dacă e vina mea,
condamnă-mă pe mine.
Nu pe el.
Soarta lui Damon e deja pecetluită.
Am pătruns în mintea lui şi i-am arătat
ce-l aşteaptă, şi chiar şi acea fărâmă
a fost suficientă pentru a-l face să apese pe butonul umanităţii.
A ales să-l servească pe Cade pe vecie,
decât să treacă încă o secundă prin acel fel de tortură.
Damon crede în iad.
Şi vei crede şi tu în curând.
Pentru că eşti la fel de păcătos ca el.
Deci Mystic Falls e plină
de creaturi supranaturale, iar vampirii sunt reali.
Se hrănesc cu sânge uman şi chiar pot controla oamenii
dacă vor asta.
Atunci de ce Damon nu a putut să mă constrâng?
Din cauza ceasului pe care ţi l-am dat.
E plin cu ceva numit verbină.
Un pahar de verbină pe zi
ţine vampirii departe.
Da. De unde ştii asta?
E ceva ce spunea străbunica ta când făcea ceai.
La final era senilă şi...
să o las în urmă a fost cea mai grea parte
când am plecat din Mystic Falls.
Uite,
Matt, nu mă aştept să mă ierţi pentru că te-am abandonat.
Am avut motivele mele atunci.
Nu mai par aşa bune acum, nici măcar pentru mine.
Sincer, toţi ar fi trebuit să plecăm din oraşul ăla
când am avut şansa.
Ascultă, Matt. De ce nu...
Mai bine faci o plimbare. Lasă-mă pe mine să fac asta.
Interna.
- Unde e sora mea? - Am încercat.
Am încercat să eliberez fata din celulă,
aşa cum mi-ai cerut.
- Şi? - Şi...
mi-a spus să-ţi spun...
să te duci dracului.
Nu are nevoie de ajutorul tău.
Ei bine. Am încercat.
Uite,
îmi pare rău că te-am implicat în asta, dragă.
Doar că, în cazul ăsta,
chiar trebuie să ucid mesagerul.
Apropo. Fata aia pe care ai ucis-o într-un accident de maşină
acum câţiva ani?
A cam fost un factor decisiv. Salută-l pe Cade din partea mea.
Ce...?
Ce faci?
Ce mi se întâmplă?!
Nu! Nu! întâmplă?!