בפרקים הקודמים...
אני סיביל.
מדובר בסירנה חיה ונושמת.
דיימון מסור לי לחלוטין.
הדבר הזה נמסר על ידי דיירת הכספת שלך. אני חושבת שהוא נוצר בגיהינום.
זה קולן.
דיימון, זה נגמר. אתה חופשי עכשיו.
הלוואי שכך היה, סטפן,
אבל העבודה שלי איתה רק מתחילה.
קיוויתי מאוד שכשננטרל את סיביל,
השליטה שלה עליו תוסר.
אבל איכשהו, משום מה, היא עדיין שולטת בו.
מה עוד יש לעשות?
עדיין יש לך יותר מדי קשרים. יותר מדי אנשים שמוכנים להילחם למענך.
צריך לעבוד על זה.
לוקווד. -דיימון, חכה!
סירנות משתמשות בשליטה מוחית לפתות את קורבנותיהן.
יש האומרים שהן שליחות השטן.
אני מניח שכל סיפור צריך להתחיל איפשהו.
- 750 לפנה"ס -
ספרי לי סיפור.
איזה מין סיפור?
משהו שמח.
לפני זמן רב,
בכפר שנבנה במקום הזה ממש,
גר גבר. ארקדיוס.
קייד, כך קראו לו חבריו, והיו לו רבים.
הוא היה ג'נטלמן, רחשו לו אהבה וכבוד.
אבל קייד יכול היה לעשות משהו שאיש לא יכול היה לעשות:
להציץ בראשם של אחרים.
הוא היה מדיום? -המדיום הראשון.
הכוח הזה העניק לו אהדה רבה כל כך כלפי אחרים.
והכוח הזה עלה לו בחייו.
הדבר שאתה מדמיין, אחי...
זה טמא.
זה אסור.
אם תרשה לי להיכנס עמוק יותר אל תוך ראשך, אולי אוכל לשכך את דחפיך.
קייד רק רצה לעזור. אבל הוא הרחיק לכת.
והגברים, שפחדו מכוחו, הסיתו אפילו את חבריו של קייד נגדו.
ואז גילה קייד
מה מסתתר בתוך אדם שאפילו כוחו לא הצליח לחזות:
רוע אמיתי.
ביקשתי סיפור שמח.
זה סיפור שמח, אחותי היקרה.
משום שבמותו, קייד ניצח.
מאותו רגע ואילך,
אנשים רעים הוענשו לנצח בגין מעשיהם הזדוניים.
קייד השיג את נקמתו.
ויום אחד, גם אנחנו נשיג.
- יומני הערפד -
היי. -היי.
להבא,
זה שאני מבלה את הלילה עם בוני
לא אומר שאתה לא יכול לישון במיטה שלך.
כן, כן, לא. נזרקתי בנשקייה.
רציתי לתת לכן פרטיות.
מה שלום בוני?
דבוקה לאנזו,
למרות כל הדברים הנוראים שהוא אומר לה.
נרעיב אותו במשך יום-יומיים נוספים
לפני שתתעסק במתג האנושיות שלו.
אם יש מישהו שיכול להחזיר אותו, זאת בוני.
את יודעת מה, כדאי שאנתק. אני ואלאריק נפגשים עם סירנה.
תשמרו על עצמכם.
ראית למה סיביל מסוגלת כשהיא נכנסת לך לראש.
כל עוד הקולן הזה מצלצל, היא לא יכולה.
יש קיצור שאנשים מאורסים
משתמשים בו כדי להגיד "בהצלחה ואני איתך ברוח"?
נראה לי ש"אני אוהב אותך".
גם אני אוהבת אותך.
היי. תודה.
תודה למטפלת. היא זו שאפשרה את זה.
היי.
חשבתי שאמרתי לך לא לבוא היום.
שמעתי שיש מחסור בקפה ובאתי בריצה.
האמת, אנחנו בעיצומו של מיזם גדול.
אולי תיקחי יום חופש... -מיזם גדול? נשמע מפוקפק.
יש בחורה קשורה במרתף?
בדיחות.
טוב, אעזוב אתכם לבד.
אני יכול להתמודד עם פתיינית אחת בכל פעם.
יש חדש מדיימון?
כלום. וזה מה שמדאיג אותי.
היי. היי.
כדור הארץ לבור הכפרי.
אתה פיטר מקסוול?
לא, פיט הבעלים. אני רק שכיר.
שמי לו. איך אפשר לעזור לך?
אני ממש צריך לדבר עם פיט.
איך שאתה רוצה. הוא אמור לחזור תכף.
מה בדיוק מביא אותך הנה?
קשה לומר.
האמת, אני אפילו לא זה שמתעניין במציאת הבוס שלך.
יש אישה... ואני משתמש במינוח הזה בקלות ראש...
שמה סיביל, הבחורה שמעוניינת.
אז, באופן בלתי מוסבר,
הנה אני.
נשמע שהבחורה הזאת משגעת לך את השכל.
אין לך מושג עד כמה.
תופתע לגלות. הייתי נשוי חמש פעמים.
אני חוזר בי.
אתה באמת מבין אותי, לו.
המלכוד הוא: לי ולסיביל היה קטע,
אבל זה נגמר.
בתאוריה, אני חופשי,
אבל אני עדיין מוצא את עצמי
עושה מה שהיא רוצה ממני.
בינינו, אני מסוגל להרוג למענה.
פיט יחזור בקרוב. אני אחזור לעבוד.
לא, אתה תעשה כל מה שאומר.
רק תענה לי על עוד שאלה אחת.
מה הדבר הכי נורא שעשית בחיים?
רצחתי את אחת הנשים שסיפרתי לך עליהן.
ביימתי את זה כמו תאונה.
אל תזוז.
לעזאזל. הייתי בעדך, לו.
באמת.
כמו שאמרת...
תחזור לעבוד.
הסירנה הכול-יכולה. כלואה על ידי מזלג.
אמר הגבר שאפשר להרוג אותו במקל.
מה יש בדבר הזה שמכאיב לך כל כך? ולמה זה מכאיב לבנות שלי?
ואני לתומי חשבתי שפענחת אותי עד תום.
נראה שלא.
אם זה משבש את היכולת העל-טבעית שלך, למה דיימון עדיין הבובה שלך?
התעסקתי בשטחים העמוקים ביותר של תת המודע שלו.
אם דיימון עדיין משרת אותי, זה משום שעמוק בפנים, הוא רוצה לעשות את זה.
למה את עושה לו את זה?
הכול דיימון, דיימון, דיימון.
לא מסקרן אותך אפילו קצת לדעת מי אני?
לא, למען האמת.
הדבר היחיד שמעניין אותי הוא איך להציל את אחי.
למרבה המזל, התשובה לשאלה שלך היא...
סיפור. עליי.
אתה אוהב סיפורים, נכון, פרופסור?
אני מעדיף ספרות לא בדיונית.
אם כך אתה תמות על הסיפור הזה.
לפני זמן רב,
בכפר קטן בים התיכון, הייתה נערה.
כשהיא הגיעה לפרקה,
נערת הכפר התחילה להפגין יכולות על-טבעיות,
תכונה שהייתה אסורה בארצה
מאז ומתמיד.
גורלם של מדיומים היה גלות.
וכך נערת הכפר המסכנה, התמימה והנטושה שלנו
מצאה את עצמה על רפסודה...
הזרם סחף אותה לסלעים של חוף קר ומרוחק.
אבל נטושה כפי שהייתה אמורה להיות, היא לא הייתה לבדה.
שם היא פגשה את נערת האי.
יחד בגלות,
מחוברות ביכולת על-טבעית, זוג אחיות לכל דבר ועניין למעט קשר דם,
נועדו מאותו רגע
להפוך ביום מן הימים... לסירנות.
אתה מבין, סטפן,
אני מבינה למה תעשה הכול למען אחיך.
כי אחותי תעשה הכול למעני.
תעשה?
בזמן עתיד?
שכחתי לציין שאנחנו שתיים?
אני כאן והיא מסתובבת בחוץ.
אתה מוכן בבקשה להפסיק לעשות את זה?
זה שימוש מוגזם.
מה זאת אומרת, שתי סירנות?
חשבתי שאתה משכיל.
כל הפרשנויות המיתולוגיות של הזהות שלי ציינו סירנות... ברבים.
אותם מיתוסים גם טענו שאמור להיות לך פלג גוף תחתון של עוף.
למזלנו,
אסור להאמין לכל מה שקוראים.
מספיק. מי זאת?
סבלנות, סטפן.
אני מבטיחה שתגלה בקרוב מאוד.
לעזאזל.
לא לזוז, או שאני מתקשרת למשטרה!
זאת המתמחה.
המטפלת.
ג'ורג'י, נכון? את נוטה לפרוץ לבתים?
הייתי חייבת להיכנס למיטה של אלאריק איכשהו.
טוב, הבוס ביקש ממני
להחזיר את היומן לנשקייה,
וכמו סתומה, לא חשבתי לבקש ממנו את המפתחות.
רק חשבתי שעדיף לחסוך לעצמי שיחה מביכה.
השיחה שאני עומדת לנהל כנראה מביכה עוד יותר.
טוב.
אולי כדאי שלא תזוזי לשום מקום.
אולי כדאי שתתמקדי בשינה ובחטיפים.
בסדר גמור. מתקשרת לריק.
באמת שלא הייתי עושה את זה אילו הייתי במקומך.
אתה בטח פיטר מקסוול.
מי אתה, לעזאזל? -דיימון סלבטור. הידוע בכינויו...
הבחור שצלה את המכונאי שלך שם.
אל תיעלב, לא נראה לי שהמטפה הזה יספיק.
ללו יש פגישה עם האש הנצחית.
לפני שתעשה את השיחה הזאת, אני רוצה שתשאל את עצמך שאלה.
אם רצחתי עכשיו את המשרת הנאמן שלך בדם קר,
למה שתהיה לי בעיה לרצוח אותך?
ילד טוב.
אבל זאת הייתה שאלה מכשילה, פיט. אני לא יכול להרוג אותך... בינתיים.
זה מנחם, אני מניח.
פגשת בחורה ששמה סיביל? גובה כזה, לוהטת כאש הגיהינום.
פנים שנרקבות אם היא לא ניזונה מבשר אדם?
אתה מטורף. -אני מבין שהתשובה היא לא, פיט.
ומצד שני, יכול להיות שאתה משקר לי.
תגיד לי את האמת.
יש לך מושג על מה אני מדבר?
לא. כל מה שאתה אומר נשמע מטורף.
לעזאזל. אפשט את זה ככל האפשר.
יש לך משהו שסיביל רוצה, ואני אמסור אותו.
אתה יכול לקחת את זה וללכת.
זה לא בא בחשבון, פיט.
אני לא יודע בדיוק מה אני מחפש.
אז איך אתה אמור למצוא אותו?
אנחנו, פיט. אנחנו.
תקשיב מה נעשה. במודע אני רק יודע שמדובר בירושה של משפחת מקסוול.
אבל בתת המודע, אני די בטוח שאזהה את זה ברגע שאראה את זה. טוב?
אז איפה כדאי להתחיל לחפש?
אין לי מושג. המשפחה היחידה שיש לי היא הבן שלי.
אני צריך שתחשוב היטב, כי החיים שלך תלויים בזה.
לפני שנתיים סבתא שלי מתה, טוב?
היא הורישה לי קופסה של דברים.
נשמע מבטיח. באילו דברים מדובר?
לא יודע. לא פתחתי אותה.
משפחה זאת נקודה קצת רגישה אצלי. -סמוך עליי, מכיר את ההרגשה.
איפה הקופסה הזאת, פיט?
איפשהו בחדר האחסון.
הבן שלי חיפש אותה. אולי הוא מצא אותה, טוב?
יופי. תתקשר לבן. שיבוא הנה. עכשיו.
זו סאלין. אתה מסתדר?
כן.
סאלין? שם מחשיד. מתאים לסירנה.
אולי נתמקד בך ובאחותך?
נראה לי שאחכה שאלאריק יחזור.
את מושכת זמן. מי זאת?
אתה חושב שאם תכאיב לי תצליח לזרז עניינים?
תודה.
אף שנהנינו זו מחברתה של זו,
לנערות היה בן לוויה צמוד נוסף...
רעב.
למי ששרדה באי זמן רב כל כך הייתה תוכנית.
קראי להם יחד איתי.
הם לעולם לא ישמעו אותנו.
הרימי את קולך, ומוחך ימריא כדי לפגוש אותו.
הצילו! -כאן!
הצילו! -הצילו!
בבקשה. -כאן.
בבקשה! -כאן!
הם שמעו אותנו.
הספינה מתקרבת אלינו. ניצלנו.
כאן.
אבל נערת האי הייתה מנוסה יותר.
היא עשתה את זה בעבר,
קראה למלחים עוברי אורח בעזרת מוחה.
אבל לא משנה כמה חדה הייתה קריאת המחשבות שלה,
השרטונות שהקיפו את האי היו חדים יותר.
אז העליתן את הספינה אל החוף.
השמדנו אותה.
היא התנפצה על הסלעים, וגזרה על המלחים דין מוות.
אבל הצד החיובי
היה שהאספקה המתוקה שלהם תיסחף בקרוב אל החוף.
הגאות לא האירה לנו פנים היום.
זה כל מה שנסחף.
ידעת שזה יקרה?
האי הזה צחיח,
פרט לגרגרי יער ולחזירי בר.
הדרך הזו קלה יותר...
ומהנה יותר.
אחותי,
אל תבכי עליהם.
המלחים האלה היו מהכפר שלנו.
אותם אנשים שגירשו אותנו כדי שנמות כאן.
לא עוד.
אם איננו יכולות להתקיים ממה שאלוהים סיפק בעבורנו,
הרי שלא נועדנו לחיות כלל.
מבטיחה לי?
עצור אותי אם זה נשמע מוכר.
אחות אחת טובה, שנחושה בדעתה לחיות כמו נזירה,
ואחות אחת אנוכית ומרשעת,
שמוכנה לרצוח כדי להשביע את רעבונן.
בחייך, אתה מבין. ההקבלות טובות מדי.
הסיפור שלנו הוא הסיפור שלך, סטפן.
עכשיו המבחן הוא כזה.
איזו נערה אתה?
מה דעתך?
זה קישוט למכסה המנוע, פיט.
רולס רויס וינטג'.
לדעתי אתה גם בסכנה לאבד חיים אמיתיים.
אני עושה מה שביקשת. -באמת?
הפעלתי עליך שליטה מוחית שתמצא מה שאני צריך.
אתה לא מפסיק להביא לי זבל.
מאין השגת את השעון הזה?
הבן שלי נתן לי אותו. מה זה משנה?
בהתחשב בכך שזאת ירושה משפחתית, משנה מאוד...
תן לי אותו.
אתה נוטל ורבנה.
אני לא יודע על מה אתה מדבר.
שיקרת לי, פיט.
ואתה יודע מה קורה לשקרנים.
הם הולכים ישירות לגיהינום.
דונובן?
אבא.
תן לי לראות.
טוב, זה לא חמור כל כך, טוב? תפעיל על הפצע קצת לחץ,
אתה תהיה בסדר. -אל תשקר לי, מאט.
אתה תהיה בסדר אם תעשה בדיוק מה שאני אומר.
מה אתה עושה? -אני צריך שתשתה את הדם שלו.
למה? -אני אסביר אחר כך,
אבל כרגע, אני צריך שתסמוך עליי, טוב?
תשתה. -לא...
מה קרה עכשיו? -אמרתי לך שאסביר הכול.
קודם אבין למה דיימון ניסה לפגוע בך.
אתה אומר לי... שהכרת את הבחור הזה?
אני אומר לך שאני מכיר אותו. הוא לא מת.
לא בדיוק.
שום דבר לא נשמע הגיוני, אני יודע.
איתרתי אותך לפני כמה חודשים ולא סיפרתי לך דבר.
מצטער. אני מבטיח, אם תלך לטנדר עכשיו,
אני אסביר הכול.
אני רק לא רוצה שתראה מה יקרה לאחר מכן.
מה?
אני מרגישה טיפשה שאני מתקשרת. זה ככל הנראה שום דבר.
למה, מה קורה? -ג'ורג'י, המתמחה שלך,
היא פרצה לבית.
רגע, מה? -והיא לקחה ספר.
יומן של איזה בחור מת. אמרה שהיא מחזירה לך אותו?
את בסדר? את והבנות?
כן. למה? אני אמורה לדאוג יותר?
היא סתם מוזרה, נכון?
זה... זה בסדר.
תודה שהתקשרת. אני אתקשר אלייך אחר כך, טוב?
סליחה?
ג'ורג'י?
אני כאן. מצטערת. -רגע!
אנחנו לא חייבים להיות אויבים.
לי ולדיימון לא היה שום קשר לנשקייה
עד שהשתלטת עליו.
אם אנחנו אויבים, זה משום שאת בחרת בנתיב הזה.
לא ביקשתי את זה. -אלוהים.
אתה נשמע בדיוק כמוה. קורבן עד הסוף.
היא התעקשה שהאי יזין אותן.
וכשזה לא קרה, אמונתה התערערה.
אלוהים לא סיפק את הסחורה.
זה היה תלוי באחותה.
הצד השני של האי הוא ממלכתם של חזירי הבר.
זה היה מסוכן, אבל היא ידעה שעליה לצוד.
וראה זה פלא. אלוהים היה טוב.
או שאולי לא היו חזירי בר באי.
המשכת לפתות ספינות אל הסלעים. הרגת בעבור אספקה.
ואתה יודע מה הקטע הכי חולני בסיפור הזה?
לא הייתה אספקה על הספינות.
רק מלחים.
וכך, נערה תמימה הפכה למפלצת.
הכול משום שאחותה הגדולה כפתה עליה לאמץ את אורח חייה,
גם במחיר של הריגה ואכילה של בני אדם כדי להישאר בחיים.
אז אני שואלת אותך שוב.
איזו נערה אתה?
הנה כל מה שאת צריכה לדעת.
לא משנה מה אני ודיימון עשינו זה לזה בעבר,
הכול נסלח.
הוא אחי, ואין שום דבר שאת יכולה לעשות
שאי פעם ישנה את זה.
אני חושבת שאתה מפריז בחשיבותו של אחיך.
ומן הסתם, אני המעטתי בחשיבותה של אחותי.
היי, מלח.
מה עשית לי? -אני בראש שלך.
הראש שלנו, בערך.
הזיכרונות שלי, הראש שלך.
המזלג המטופש שלך הפסיק לצלצל.
אין לאן לברוח.
אז תלך איתי.
כאן את תוקפת את הנפש שלי?
מנסה לשבור אותי?
בדרך כלל, כן.
אבל לבוס יש תוכניות אחרות בשבילך.
לבוס?
על מה את מדברת?
הוא חושב שאתה ראוי לשמוע את הסיפור.
נמשיך?
במשך שנים אני ואחותי חיינו כקניבליות.
אחת ברצון, אחת בורה ומאושרת.
עד שגיליתי את זה.
המקום שבו אחותי קברה את המלחים שהיא רצחה.
אפשר לראות אותם רק בשפל.
זה היה מקום המסתור המושלם.
את גילית?
את לא הנערה מהאי, נכון?
את נערת הכפר.
ניסיתי.
השתדלתי מאוד להיות טובה.
אחותי כפתה את הקיום הזה עליי.
מה, את מצפה שארחם עלייך?
אחרי כל מה שעשית?
אולי ואולי לא.
הכול מסתכם באותה שאלה:
איזו סירנה היא הרוח החיה שלך, סטפן?
בחייך, תפסיק עם ההצגות. שנינו יודעים שלא תהרוג אותי.
למה לא? נראה שזה הפתרון שלך לכול.
אולי כדאי שאנסה. -אני מצטער, מאט,
אני יודע שזה אמור להפחיד אותי, אבל פחד הוא רגש,
ומאז כיביתי את המתג,
אני מתפקד בלעדיו.
אתה משדר לי רק ייאוש.
צודק, דיימון, אני נואש.
ולשם שינוי, לא אכפת לי מהדרמה שלך. לא אכפת לי שכיבית את האנושיות שלך.
אני רוצה לדעת למה ניסית להרוג את אבא שלי.
להגנתי, לא ידעתי שהוא אבא שלך.
תמיד חשבתי שאתה ממזר.
שתוק, סיימתי לשחק משחקים.
טיילר לוקווד יצטער מאוד לשמוע את זה.
כי אם לא תשתף פעולה, הוא ימות.
אולי אכפת לך מזה?
אפילו אתה לא כזה טיפש.
עם או בלי אנושיות, אף אחד לא יסלח לך על זה.
בייחוד אליינה.
זאת בדיוק המטרה, מטומטם.
אני מבין שלא היית בעניינים בזמן האחרון, מאט,
אז תרשה לי לעדכן אותך.
אני ואליינה גמרנו.
למעשה, אני יוצא עם אישה אחרת.
אתה משקר. בפעם האחרונה שבדקתי, טיילר היה ב...
ניו יורק?
אני משקר או אומר את כל האמת
כשאני מספר לך שנשכתי את הצוואר של טיילר אמש?
ואז לקחתי אותו לטיול.
הנחתי לו לדמם במושב האחורי של מוסטנג ירוקה
ב"חנה וסע" כשיורדים מכביש איי-20,
ממש אחרי הגבול.
זה מפורט מדי לשקר?
תורך לעשות מהלך, מאט. טיק-טוק.
אם פגעת בטיילר, נשבע באלוהים, אני אהרוג אותך.
טוב...
אתה יכול להישבע באלוהים כמה שאתה רוצה.
הוא לא זה שמקשיב.
היי...
סטפן. או קרוליין.
כנראה זו הגרסה המודרנית שלי ליומן של איש מת.
נ"ב, אני חושב שג'ורג'י היא הסירנה השנייה,
למקרה שלא גיליתם את זה.
למרבה האירוניה, ג'ורג'י היא הסיבה שאני יודע שהיציאה מכאן
היא דרך מערכת מנהרות מאחורי אחד הקירות.
כדי למצוא את הקיר ולעבור אותו,
נאלצתי לשלול מעצמי ראייה ושמיעה.
אמנם לכסות לעצמי את העיניים זה קל...
אבל עניין השמיעה, זה יהיה קשוח.
בכל אופן,
שום דבר שקצת דם ערפדים לא יכול לתקן בצד השני.
לפחות זה מה שאני ממשיך לספר לעצמי, אז, בנימה מרגיעה זו...
רות סוף.
לא האמנתי.
במשך כל השנים האלה, אחותי הערימה עליי כך שאוכל בשר אדם.
אבל הייתי חייבת לשמוע את האמת מפיה,
אז התעמתתי איתה.
היית צריך לראות את המבט על פניה.
רגע, אתה תראה.
היא מגיעה.
לא.
סטפן, פגשת את אחותי.
סאלין.
אני אכסה אותך.
רק רגע, ילדודס.
הלו? -אלאריק לכוד.
למה גרמת לי לעשות את זה?
תעצרי בצד, לא משנה איפה את, ותישארי שם,
אני אמצא אותך.
נדבר שם.
תספרי לנו סיפור?
בטח. איזה מין סיפור?
לא משהו עצוב.
טוב.
יש לי סיפור מתאים,
אבל הוא יצטרך להישאר בינינו.
לא לספר לאימא ולאבא.
הוא נקרא "האגדה של ארקדיוס".
הלו?
קצת עזרה כאן.
כנראה הגיע הזמן לתוכנית ב'.
החדשות הרעות...
תוכנית ב' תמיד גרועה.
שלום, יפהפה.
חיפשתי אותך בכל מקום.
אל תשאל אותי איך אני יודע, או מה לעזאזל אתה אמור לעשות,
אבל סיביל תשמח מאוד לראות אותך.
סאלין היא הסירנה השנייה?
מה מפליא יותר?
שהיא האכילה אותי בסתר בבשר אדם?
או שעכשיו היא מתחזה למטפלת?
צאי לי מהראש. מיד.
למה, כדי שתוכל ללכת להזהיר את אלאריק?
אתה מניח שאתן לך לזכור את זה כשתתעורר.
סליחה. הוראות מלמעלה.
טוב, מלמטה.
מה עשית לי?
תגיד לי אתה. מה אתה זוכר?
התעמת עם אחותך.
היא הפכה אותך לקניבלית בניגוד לרצונך.
ומי זאת אחותי בדיוק?
לא יודע.
כמה מתסכל.
למה את עדיין כאן?
הייתי מעולף, את היית בראש שלי.
למה לא ברחת?
ולהשאיר אותך עם סיום מותח ודרמטי כל כך?
אני לא כזאת מרשעת.
עמדתי לענות על השאלה שלך.
איך אתה יכול להציל את אחיך.
אבל בפעם האחרונה, אני צריכה לדעת:
אתה נערת אי או נערת כפר?
חכה! תענה לי, סטפן. זה חשוב.
מי אתה בסיפור הזה?
הקורבן, שניסה במשך שנים לא לשתות דם אדם,
רק כדי שהאח האנוכי שלו יתפרץ לעיר ויהרוס הכול?
או שאתה המפלצת, וחרצת את גורלו של אחיך
ביום שבו כפית עליו להפוך לערפד?
דנת את אחיך לייסורי נצח
כי פחדת להיות לבד?
שוב את מתחילה.
היסטוריה ישנה.
תופתע לגלות כמה זה טרי בראש של דיימון.
תענה לי. מי אתה?
אני שתיהן.
טעיתי בקשר אליך, סטפן.
אתה באמת ראוי.
אתה מוכן לאמת.
כשגיליתי את האמת בנוגע למה שאחותי עשתה לי,
עשיתי את הדבר היחיד שאדם הגון יכול לעשות.
השלכתי את עצמי מהצוק.
כששכבתי גוססת, התפללתי.
לרחמים. לאהבה.
למחילה.
אבל אלוהים לא ענה לי.
במקום זאת, הוא ענה.
ילדותיי היפהפיות והשבורות.
מי אתה?
את יודעת. -ארקדיוס?
כולם קוראים לי קייד.
אתה אמור להיות מת.
היי סמוכה ובטוחה, אני מת.
אחותי. אתה יכול לעזור לה?
כן. אבל יש מחיר.
כל דבר.
אחותי...
היא עשתה עסקה עם קייד.
חיי אלמוות, יופי ונעורים, לשתינו...
אם רק נשרת את אלוהים והאדון החדש שלנו.
אנחנו ניזונות מהבשר כדי להישאר יפות,
והוא אוסף את נשמות הרשעים.
בגיהינום.
גיהינום?
בגיהינום, ממש.
בחייך. ספרי לי את האמת.
מי זה קייד? מה הוא?
הוא התשובה לכל הבעיות שלך, סטפן.
אתה רוצה להציל את אחיך?
אתה רק צריך להרוג את השטן.
אני לא מאמין לך.
לאיזה חלק? דיברנו על הרבה נושאים.
גיהינום. שטן. הדברים האלה לא קיימים.
האמנת בערפדים
לפני שהתאהבת באחת כזו והפכת לאחד בעצמך?
זאת הבעיה בעובדות, סטפן.
הן נכונות בין אם אתה מאמין בהן ובין אם לא.
אני מבטיחה לך, בדיוק כפי שאחותי הבטיחה לי.
היה אדם ששמו קייד.
האנשים שהוא אהב קיללו אותו.
ורק בסוף כשהוא סוף סוף ויתר עליהם,
רק כשריח בשרו השרוף צרב את נחיריו,
הוא ראה אותם כפי שהם באמת.
מפלצות.
בדיוק כמוך וכמוני.
אז, קייד קילל אותם בחזרה.
בנשימתו האחרונה, הוא שחרר פיצוץ על-טבעי חזק כל כך
שהוא יצר עולם משלו.
תקרא לזה גיהינום אם תרצה.
לא משנה איזה שם תיתן לזה או אם אתה מאמין בזה או לא.
כך או כך, שם קייד ניזון מנשמות המקוללים.
שם הוא מחכה לך, סטפן.
תפסיקי להגיד שזה קשור אליי.
אני מנסה לעזור לאחי.
אבל זה כן קשור אליך.
באמת חשבת שכל ניסיונותיך העלובים לכפרה
יצילו אותך מגורל שעמוק בפנים, אתה יודע שאתה ראוי לו?
גורם שהולם את המרטש המהולל ממונטריי?
לא.
זה קרה לפני מאה שנים כמעט. אני לא האדם הזה יותר.
זה לא משנה, סטפן.
הכתם הזה תמיד יהיה על נשמתך,
לא משנה כמה תנסה לשטוף אותו.
אז תפסיק להילחם.
כך קל יותר.
אולי אני באמת ראוי לזה,
אבל דיימון לא, כי אני עשיתי אותו מה שהוא.
אז, אם זאת אשמתי, תקללי אותי.
לא אותו.
גורלו של דיימון כבר נחרץ.
נכנסתי למוחו
ונתתי לו הצצה למה שמחכה לו,
ואפילו המעט הזה הספיק
כדי לגרום לו לכבות את מתג האנושיות שלו.
הוא בחר לשרת את קייד לנצח נצחים,
במקום לחוות רגע נוסף בסבל מהסוג הזה.
דיימון מאמין בגיהינום.
ובקרוב גם אתה תאמין.
כי אתה אבוד בדיוק כמוהו.
אז מיסטיק פולז שורצת יצורים על-טבעיים,
ו... ערפדים הם אמיתיים.
הם ניזונים מדם אדם ויכולים אפילו לשלוט באנשים אם הם רוצים.
טוב, אז למה דיימון לא הצליח להפעיל עליי שליטה מוחית?
בגלל השעון שנתתי לך.
הוא מלא במשהו שנקרא ורבנה.
כוס ורבנה ביום תרחיק את הערפדים.
כן. איך אתה יודע?
משהו שסבתא רבתא שלך נהגה לומר כשהיא הכינה תה.
היא הייתה סנילית בסוף, ו...
להשאיר אותה מאחור, זה היה החלק הכי קשה בעזיבה של מיסטיק פולז.
מאט, אני לא מצפה שתסלח לי על שנטשתי אותך.
היו לי הסיבות שלי בזמנו.
הן לא נראות טובות מספיק עכשיו, אפילו לא לי.
האמת, כולנו היינו צריכים לצאת מהעיירה הזאת כשהייתה לנו הזדמנות.
תקשיב, מאט. אולי... אולי תצא לסיבוב?
תן לי לעשות את זה.
המתמחה. איפה אחותי?
ניסיתי.
ניסיתי לשחרר את הנערה בתא, בדיוק כמו שביקשת.
נו?
ו... היא אמרה לי למסור לך...
להתחפף.
היא לא זקוקה לעזרתך.
טוב. ניסיתי.
אני מצטערת שנאלצתי לערב אותך בעניין הזה, מתוקה.
פשוט במקרה הזה, אני באמת צריכה להרוג את השליחה.
דרך אגב, הבחורה שהרגת בתאונת דרכים לפני כמה שנים?
גזרה את גורלך. תמסרי לקייד ד"ש ממני.
מה...
מה את עושה?