Detta har hänt...
Jag har funderat på att bo här
om det finns en del av dig som kanske vill det.
Är du redo att häpna?
Att ni hittade detta.
Det här rummet är knäppt, vad är det?
Ser ut som en guldgruva för nördar.
Allt är perfekt bevarat.
Förutom den där snubben.
Vårt jobb är att föra mänsklighetens avskum hit.
Vad är det värsta ni gjort i era liv?
Hur många kroppar tills du är full?
Du borde vara stolt över mig som dödar onda människor.
Du har tryckt på knappen.
-Elena betyder inget för mig. -Varför då?
För det finns inget hopp. Jag pratar om Helvetet, broder.
Jag skulle trotsa havet
och segla förbi sirenerna på vägen hem till dig.
Han lämnade massa ledtrådar till en gammal berättelse om sirener.
Sirenerna använder tankestyrning för att lura sina offer till döds.
Vissa säger att de är djävulens sändebud.
Det där var inte Enzo. Det var inte Damon. De har ingen kontroll.
Men alla ledtrådarna, han ville att vi skulle hitta dem.
Nästa gång får vi tillbaka dem från det som har dem i sitt våld.
Jag antar att hon äntligen ätit klart.
Började som försäljare, klättrade uppåt.
Plötsligt leder jag hela verksamheten.
Ironiskt nog är jag pacifist.
Jag bara råkar tillverka stålpressmaskiner.
Så varför är du på en vapenmässa?
Om jag får lov att fråga.
Vissa av våra maskiner kan användas till att tillverka vapendelar,
om klienten så vill.
-Som kulor? -Nej.
Inget skadligt.
Avtryckare då?
Vapen fungerar inte utan avtryckare.
Och den lilla grejen som håller kulorna.
Magasinet, ja.
Och slutdelen, där kulorna kommer ut då?
Jag är bara en underleverantör som följer företagets order.
Jag med.
Min kollega och jag sitter i samma båt.
Antar att alla svarar inför någon.
Det kan man lugnt säga. Fråga min fru.
Är hon din dejt på tillställningen?
Varför ta med sand till stranden?
Jag skojar.
Skojar!
Låt mig berätta en sak.
Jag tar med dig till min köpare.
Jag tror att hon skulle finna dig oemotståndlig.
Vacker låt, eller hur?
Det har skapats så mycket bra musik de senaste 200 åren.
Mina favoriter är kärlekslåtarna.
När jag skapade den här låtlistan
upptäckte jag något som kallas en jazzstandard.
Du njuter av det här, eller hur?
Jag vet inte. Det är du som är synsk.
Jag önskar att Enzo delade din humor.
Varför försöker han bli räddad?
Vad pratar du om?
Du tänker på samma sak som jag.
Du misstänker att han inte är en lagspelare.
Han brukade arbeta ensam. Han vänjer sig.
Jag hoppas att du har rätt.
För jag vill att han är som du.
Helt med.
Totalt engagemang
är vad som gör det roligt.
Långsammaste mordet någonsin.
Jag säger åt hans sinne att vara lugnt.
Jag läste på internet
att kycklingar som slaktas på fabriker inte smakar lika gott
för att deras kroppar sänder ut en massa adrenalin.
Ska vi oroa oss för adrenalin nu?
Vi har fått i uppdrag att skörda onda själar,
men snubben måste inte smaka som en kyckling
som dött i urinindränkt panik.
Bara så att du vet,
de flesta måltider vi gav dig var helt panikslagna.
I sådana fall smakar rädsla utsökt.
Strunt i internet.
Bu.
Kära Elena...
Jag hoppas det inte är för rörigt
för jag gör mammagrejen när man skriver på sina lediga stunder,
till och med i bilen.
Det är min tur att komma med inte helt dåliga nyheter,
för vi har äntligen några goda nyheter.
Bonnie hörde av Enzo. Typ.
Han lämnade något för henne att hitta.
Det var inte direkt ett kärleksbrev, men han verkar vara på vår sida.
Och när vi talar om romantik,
så kommer Salvatorehuset snart att bli min officiella hemvist.
Jag älskar det.
Vattentrycket behöver förbättras,
men Stefan verkar väldigt fokuserad på att renovera.
Det eller så behöver han få utlopp för sin frustation
efter att ha tappat bort Damons spår igen.
Men på den ljusa sida,
har vi inte haft några ovälkomna gäster sedan förra veckans galenskaper.
Lizzie och Josie är helt omedvetna om att de var i fara.
Jag önskar att jag och Ric kunde säga detsamma.
Han var lika rädd som jag var.
VARDAGSRUM - KÖK MÖTE VID BREVLÅDAN
Han distraherar sig med forskning om vår fiende.
Oavsett vad för verklig övernaturlig sak det är som kontrollerar dem
kommer Ric att hitta en lösning.
-Hej. -Hej.
Jag hör bara av mig.
Jag hoppas att jag inte väckte flickorna
när jag tog ut lådorna ur garaget.
Kan du snälla påminna dem om att jag ska tillbringa
hela helgen med dem?
De vet det. Och de mår bra.
De tittar på serier och äter stora skålar med socker.
De lever mycket gott.
Du har rätt.
Ingen kommentar om att de äter söta flingor?
Seline dog nästan när hon beskyddade våra barn,
så jag tycker det är okej att hon väljer deras flingor.
Ric?
Jag måste gå. Hej då.
-Förlåt att jag stör. -Hej, Seline.
Tillståndsblanketter. En historisk utflykt.
Okej.
Det var mycket finstilt för en promenad till torget.
Eller hur?
Det var enklare när jag var barn.
Jag vill också berätta att jag märkte något konstigt.
Jag tror ni betalade för mycket den här veckan.
Kan det ha blivit fel?
Nej, inget fel.
Caroline och jag beslutade om löneförhöjning.
Tack.
Någon särskild anledning?
Tro mig, du förtjänade det.
Katherine.
Nej, jag...
Jag är Elena.
Jag är Damon.
-Bråkade med min pojkvän. -Om vad, om jag får fråga?
Livet. Framtiden. Han har en hel plan.
Vill du inte följa den?
Jag vet inte vad jag vill.
Det stämmer inte.
Du vill vad alla vill.
Berätta. Vad är det jag vill?
Varför sover han alltid?
Jag gillar att hålla mina nya ögon öppna.
När man tillbringat ett par hundra år
med små, hopskrumpna ögonhålor under där ens ögonbryn brukade vara
njuter man extra av att använda alla sina kroppsdelar.
Och du är en ännu större besvikelse.
Jag kan inte ta mig in i ditt huvud. Inte sedan dagen vi möttes.
Jag var inte beredd på din attack då.
Nu är jag förberedd.
Jag vet inte varför du klagar.
Jag har ingen fri vilja kvar.
Jag gör nästan allt du befaller, även när jag inte vill.
Det är det där "nästan" som retar mig.
Kom hit.
Kom hit, bara en liten titt.
Du ger efter så småningom.
"Så småningom" kan ta ett tag.
Mitt tidigare rekord för tortyr ligger på 70 år och lite till.
Den andre blinkade först.
Du blinkade lite precis nu.
Jag nosade upp en lite godbit från dig. Ett namn.
Vem är Sarah Nelson?
Vet inte. Bryr mig inte.
Din mun kan ljuga, men inte ditt undermedvetna.
Sarah Nelson. Varför känner du tillgivenhet?
Kanske är hon med i en telenovela jag gillar.
Fler lögner. Hon betyder något.
Upp och hoppa, sömntuta.
Det är dags att ha roligt.
Vad tycker din chef
om ditt intresse av att spåra brottsrapporter?
Jag sa att det var som en mörk version av Pinterest.
Såg du tranbärsmuffisen i fikarummet?
-Jag köpte dem av flickorna. -Jag är inte hungrig.
-Bonnie du måste äta något. -Jag ska. Senare.
Nu behöver vi leta efter brott längre bort från Tennessee.
De kan ha rest de senaste dagarna.
Jag utökar sökradien.
Särskilt nu när Enzo lämnar ledtrådar.
Så varför har han inte lämnat fler?
Enzo spelar dubbelagent
så han måste välja sina tillfällen.
Där. North Carolina.
Två mord i två olika städer i morse.
Ja, båda kvinnorna dog från nackskador.
Hittade de något märkligt på brottsplatsen?
Än så länge vet de bara offrens namn.
Sarah Nelson McGowan.
-Va? -Och det andra offret är...
Sara Jane Nelson.
Jag antar att Enzo valt tillfälle.
Vad får dig att säga det?
För att det bor en till Sarah Nelson i North Carolina.
Hennes riktiga namn är Sarah Salvatore
och hon är min sista levande släkting.
Om inte Damon kommer åt henne först.
Sarahs mamma var Zach Salvatores flickvän 1994.
Vänta, jag tror jag kan det här. Damon dödade en gravid kvinna.
Det värsta han någonsin gjort.
Det kan diskuteras. Men det är på slutlistan.
Barnet överlevde. Hon växte upp som Sarah Nelson.
Stefan såg till att hon adopterades av en bra familj.
Gav henne en fond.
-Höll henne trygg. -Så varför Sarah?
Han vet inte ens om att hon existerar.
Men hon och Enzo var vänfiender ett tag.
Så du misstänker Enzo.
Jag försöker inte förstå honom. Jag bara...
Jag försöker bara rädda Sarah, det är allt.
Berätta när vi närmare oss Raleigh.
Var är Harvey?
Jag skickade hans ben för DNA-prov.
Verkade som en akademisk sak att göra.
Varför är du inte i D.C. med dina praktikantkollegor?
Hur många behövs för att hämta studier om grekisk mytologi
från kongressbiblioteket?
Har du hört uttrycket "publicera eller förgås"?
Ni hjälper mig att inte förgås
och som chef för St. John Armory-stiftelsen
förlänar jag praktikplatsen. Alla vinner.
Tänker du publicera en artikel om sirener?
Kom igen. Och varför så bråttom?
Det kallas bidragsdeadline.
Varför leker du fortfarande här nere
istället för att forska?
A, jag har ännu inte sett att du tar din uppgift på allvar.
B, jag är här eftersom rummet är begravt i outnyttjad information.
Kolla på det här.
"Det finns nu en vägg där ingen fanns förut.
"Mina vänner har glömt bort mig, men jag hör hennes röst högre än förut."
"Hennes röst". Så din teori är
att Harvey faktiskt hörde en riktig siren?
Som i en övernaturlig varelse.
Det är ingen teori. Det är bara data.
Blir min syn bättre eller är det lättare att läsa det här?
Jag rengjorde den lite. Nu kan man läsa de övre hörnen.
MIDSOMMARDAGEN 1790
1790?
Jag har sett det datumet någonstans.
Arkivrummet.
Ser du? Jag hjälper faktiskt till.
Käften, Georgie.
-20 frågor. -Kör.
Jag tänker på en person.
Han är rimligt snygg, charmig accent,
och han skulle vara en fantastisk partner
om han gjorde sig av med martyrkomplexet.
Så leker man inte 20 frågor.
Hur som helst är svaret antingen Jesus eller jag.
Du klarade det på andra försöket.
Varför gör du motstånd mot order?
Jag gör inget motstånd.
Jag förföljer Sarah Nelson med dig, precis enligt ordern.
Vad i den här situationen tyder på motstånd?
Du är här, men du är distraherad. Du har inte roligt, Enzo.
Du ställer för höga krav.
Nej, jag är mycket engagerad och jag vill att du är som jag.
Kom igen, äntligen fick vi ett lätt uppdrag.
Jaga intet ont anande kvinnor som råkar dela samma namn.
Varför kan du inte uppskatta det?
För att jag undrar vad chefen håller på med.
Varför pausar hon plötsligt
sin mystiska mästerplan?
Enkelt. Hon har en ny prioritet. Att ge dig smisk.
Du fick henne på dåligt humör, och nu vill hon trycka på din knapp.
Var du tvungen att irritera henne?
Varför är du så rädd för henne, du som saknar känslor?
Jag är inte direkt rädd för henne.
Jag är rädd för den vision av evig fördömelse hon gav mig
-när hon tog sig in i mina tankar. -Hon bara leker.
-Det är inte på riktigt. -Jag håller inte med dig.
Där är hon.
Sarah Nelson.
Jag trodde yogaklassen aldrig skulle ta slut.
En gentleman presenterar sig först, Damon Salvatore.
Kan vi talas vid i enrum, ms Nelson?
Varför är du så formell, mr St. John?
Det råder brist på hövlighet. Tänkte jag skulle testa något nytt.
Jag är glad att du lärde dig att försvara dig.
Du hade tur att jag bara hade en dos järnört
annars hade du också legat ner.
Och jag tar det varje dag så försök inte betvinga mig.
Du måste då lämna stan på eget bevåg.
Har du ett pass?
Hyr fortfarande ser jag.
Har inte råd att köpa.
Efter du berättade att pengarna kom från Salvatore
slutade jag lösa in checkarna.
Ville inte ta pengar från seriemördare.
Vad gör ni här?
Trevligt att träffa dig med.
Hallå, älskling.
Kom ihåg att vi letar efter föremål som kom hit före 1800.
Det är så mycket grejer.
Vi kan bokstavligen vara här hela natten.
Väntar du på ett viktigt samtal?
Vill bara inte missa något från barnvakten.
Och hur ofta sms:ar den heta barnvakten?
Barnen åkte på utflykt idag,
jag vill veta att de kom hem.
Oroa dig inte. Den heta barnvakten har säkert full koll.
-Hon är inte het! -Jag vet.
Du är hennes chef så du märker det inte.
Den gamla visan?
Fokusera på forskningen, tack.
Vet inte riktigt varför arkivet förtjänar din nördentusiasm.
Den 21 juni 1790 var den dag
då Arsenalen mottog en mystisk sändning från Mystic Falls.
"Midsommardagen 1790.
"Vi förde lådan till valvet.
"Dess artefakt lämnades ovanjord av säkerhetsskäl."
Erkänn. Mina restorationskunskaper gör mig oersättlig.
"Föremål nummer två. Den 21 juni 1970.
"Artefakt daterad till 2200 f.Kr."
Jag har aldrig forskat på något så gammalt.
Vilket i sig är konstigt.
Men inte konstigare än att valvet huserade en övernaturlig varelse.
Kanske en siren?
Snyggt försök.
Och vad gäller min nördentusiasm, så passar jag in här.
Bara på Arsenalen kluddar de i kilskrift.
Jag har sett den där symbolen förut.
-Jag kan inte hantera det här. -Är du okej?
Vänta, vart är du på väg?
-Hej, läget? -Passar det inte nu?
Nej då, jag vänjer mig bara vid deras arbetsmoral.
Ringer du från en brunn?
Nej, vi är i Sarahs lägenhet.
Jag klev bara ut för att ge Bonnie och Enzo lite tid.
-Vänta lite, har ni Enzo? -Knappast.
Först trodde jag att han skulle fly.
Men han tvingade sig att stanna och prata.
-Hur lyckades han med det? -Viljekraft antar jag.
Han kämpar mot någon sorts tankestyrning. Han tittar inte ens på Bonnie.
Så detta är ditt nya jag?
-Lång tystnad och kryptiska meddelanden? -Det var inte så kryptiskt.
Du förstod ju, eller hur?
Inte för att vara petig, men du kunde ha skrivit "siren".
Och däri ligger mitt dilemma.
Ju mer specifika mina tankar är desto lättare kan hon rikta in sig på mig.
Vi pratar om en livslevande siren, eller hur?
Som sjöjungfrumonster som sjunger för sjömän?
Hon har ingen fiskstjärt. Men hon gillar att simma.
Vad vill hon med dig?
Så vitt jag vet vill hon ha två lojala soldater
som kommer med mat.
Du såg inte hur hon såg ut innan hon utfodrades med 87 offer.
-Ful. -Varför du och Damon?
För att vi var i valvet när hon åt?
Jag vet inte, Bonnie. Jag önskar jag visste.
Hur stoppar vi henne?
Jag hoppas att andra kan urskilja det.
Jag är fullt upptagen med att bevara min täckmantel.
Jag måste snart återvända.
Vad? Varför? Du är trygg nu.
Det är jag inte, och inte du heller om jag stannar.
-Enzo... -Nej, gör det inte.
Gör det inte.
Jag kan inte tillåta mig att tänka på hur viktig du är för mig.
Är jag viktig?
-Det är svårt att avgöra det. -Sätt dig in i min situation.
Fienden har trätt in i mina tankar.
Attackerat mig mentalt. Grävt efter något för att få min lydnad.
Var det därför Sarah var måltavla?
Till min bestörtning.
Min förhörsledare lämnade inte mitt huvud förrän jag gav upp ett namn.
Allt jag kan göra är att hålla Sarah vid liv.
Jag fattar. Du är min för länge sen förlorad-någon.
Du är ledsen för att det blev så här.
Till slut möts vi. Något mer?
Jag hoppades du skulle vara lite mindre arg på mig
för att jag försökte skydda dig.
Skulle inte du vara arg om en främling kontrollerade ditt liv
med lögner och betvingande i 18 år?
Jag vet att du finner det märkligt,
men jag åker bara härifrån med Enzo.
Han vill åtminstone att jag fattar mina egna beslut.
Jag måste packa min kamerautrustning.
Jag stannar medan ni hämtar bilen.
Vi sms:ar när vi är utanför.
Skynda er.
Vi måste förflytta oss snabbt.
Jag utgår från att min tillfångatagare letar efter mig.
Varför kan du inte hålla dig undan?
-Varför kan du inte kämpa emot? -Jag har bekämpat henne.
Varje ögonblick av varje dag.
Gömmer mina innersta tankar
för att få henne att tro att hon inte kan utnyttja mig.
Jag måste hålla skenet uppe. Förstår du?
Ja.
Och nej.
Lizzie, bara de som inte slår sina systrar för gå på karnevalen. Okej?
Jag älskar dig. Ge Seline luren nu, tack.
Seline, mamma ville prata med...
-Vad gör du? -Jag blev tillsagd att ha roligt.
Nej!
Och är inte Caroline samma flickvän som försökte få mig mördad?
Vilket inte räckte för att göra slut.
Hon var inte sig själv den dagen.
Men hon mår bättre nu, så vi borde åka iväg tillsammans. Nej tack.
Damon, gör det inte!
Gör det inte.
-Sa jag inte åt dig att lämna mig ifred? -Det går inte.
Och du kan inte döda henne. Hon är en del av familjen.
Vår familj är död, Stefan. Inräknat oss.
Hon är farbror Zachs dotter. Hon heter Sarah Salvatore.
-Det är omöjligt. -Lyssna på mig.
Sist jag såg dig pratade du som en galning.
Sa att ditt öde var förseglat genom dina synder.
Jag är här för att berätta att du har fel.
Ditt öde är inte att hamna i Helvetet.
Vill du veta varför?
Prata fort.
Kommer jag hitta fimpar på stenplattorna?
Jag är bättre än så på att dölja saker.
Vill du bli tagen på allvar som akademiker
måste du lämna ett rum med lite mer värdighet.
Okej, jag ska visa dig en sak.
Det där är motsatsen till värdighet.
Slappna av.
Räknas det här som att vara seriös med min forskning?
Jag antar att det finns en förklaring.
Det beror på.
Tror du på Helvetet?
Som i ett ställe fullt med eld som styrs av Satan?
Jag tycker man kan säga att bevisen är ofullständiga.
Hur känner du till den här symbolen?
Jag såg den när jag var död.
Vill du utveckla det där?
För ett par år sen körde jag min bästis hem från en fest.
Och jag
sms:ade med en kille jag träffat
för att jag var lite full.
För att jag var lite mer än bara lite full.
Och jag märkte inte
när jag passerade den gula linjen, och jag minns inte kraschen alls.
Men vad jag minns
är att jag vaknade upp någonstans. Och det var inte ett ställe,
inte direkt,
så mycket som
en extremt intensiv känsla av smärta
och ensamhet och rädsla.
Och i det ögonblicket visste jag att jag dödat min bästis.
Så jag var fast
i en fruktansvärd kall känsla av självhat.
Och på något vis visste jag att det skulle fortgå för evigt.
Som i evigheten.
Mitt i allt det där, det enda jag kunde se
var den här symbolen.
Jag kan inte förklara det, den var bara där.
Efter det startade sjukvårdarna
mitt hjärta. Jag antar att jag var död i en minut.
De hade redan givit upp om att rädda min vän.
Jag beklagar att det skedde.
Ljuspunkten,
är att luckan på ett år i mitt CV,
var straffet jag dömdes till för dråp.
Jag hade tillgång till ett bibliotek,
så jag använde all min tid till att undersöka myter, sägner,
nära döden-upplevelser. Jag doktorerade på Helvetet
för jag vet vart jag ska en dag.
Önskar du att jag var i D.C. med de andra praktikanterna?
Nej, det gör jag inte.
Jag tror att du såg en bit av pusslet.
Jag må inte hålla med om din tolkning,
men jag tror att du är en förstahandskälla.
Tror du inte att jag är galen?
Du närmar dig inte ens tröskeln
för allt galet jag sett.
Så kom tillbaka in
och dela med dig
av din kunskap på doktorsnivå.
Vad har du gjort?
-Vad jag behövde, för en gångs skull. -Stanna.
Nej, jag tänker ta dig så långt bort som möjligt.
Bonnie, stanna bilen!
Jag måste ut.
-Vad är det? -Jag är för långt bort från henne.
Hon försöker dra tillbaka mig. Vi måste vända nu!
Nu!
Du kommer att bli bra.
Nej, det är inte så enkelt. Mina tankar är bundna till hennes.
Hon är på offensiven. Stärker greppet.
Då frigör vi dig.
Det går inte att bryta sig fri. Man kan inte undfly hennes räckvidd.
Varje ögonblick vi är tillsammans
är ytterligare ett ögonblick då hon kan upptäcka mina känslor.
Jag tänker inte lämna dig utom synhåll.
Jag kan inte förlora dig igen.
Du förlorade mig aldrig, Bonnie Bennett.
Snälla stanna.
Jag kan inte utsätta dig för mer fara. Du måste låta mig gå.
Så den sorgliga berättelsen om farbror Zachs flickvän kom med ett P.S.
Tänk alla jular vi kunde firat med Sarah.
Min poäng är att du inte kan hållas ansvarig för ett mord du inte begått.
Sarah är inte på din lista över synder, om det ens finns en sådan.
Om du låter henne gå nu, jämnar det vågskålarna lite till.
Jag tror inte det fungerar så.
Även om det inte gör det, måste du låta henne gå.
Det är vad Elena hade velat.
Jag vet att du kan förstå det.
Kom igen, Damon, fatta rätt beslut.
Gör det för vår familj.
Gör det för Elena.
Och gör det för mig.
Spring.
Stick härifrån.
Nej!
Du måste göra lite bättre i från dig än så där.
Han har rätt. Jag är tuffare än jag ser ut.
Stanna där.
Så,
vem är Elena?
-Snälla. -Stanna hos mig, Sarah.
Damon, vilken del av "döda Sarah"
var för svår för att förstå?
Det borde inte vara ett svårt beslut.
Hur kan du låta bli att lyda mig?
Det tar mycket viljekraft.
Ett riktigt jag.
En koppling till en strimma av mänsklighet
som du dolt för mig.
Så många månader
och jag insåg aldrig att du hade en lojalitetsläcka,
vilket är väldigt irriterande.
Vart går ditt undermedvetna
när du försöker göra motstånd?
Jag vet, Bonnie, du hade rätt.
Både du och min mamma. Men jag kan inte med att berätta.
Jag ringer senare.
Katherine.
Nej, jag...
Jag är Elena.
Jag är Damon.
Det enda i hela mitt liv som känts äkta.
Lova mig att detta är för alltid.
Jag älskar dig, Damon.
Ja,
jag kan fixa det här.
Tack för att du lät mig titta.
Hej.
Vi har inte träffats.
Vad heter du?
Jag heter Damon.
Jag heter Sybil.
Du kan fortfarande ställa det till rätta, Damon.
Du måste hjälpa henne.
Snälla.
Slåss.
Varför?
Jag beklagar.
Vill du dra härifrån?
Absolut.
-Damon, vakna! -Spara dina krafter.
Om ett par timmar är jag för långt bort för att nå dig
och då kan du åka hem.
Oroa dig inte för din bror.
Jag har tagit över hans sista mentala tillflyktsort. Jag möblerar om.
Min bror är starkare än vad du tror.
Nej, det är han inte.
Hur som helst.
Trevligt samtal.
Vad hände?
Fick Stefan Sarah ut ur stan?
Jag vet inte. Vi har båda varit okontaktbara.
Jag begick ett misstag. Jag borde inte ha stuckit med Enzo.
Vi vet åtminstone att han är i säkerhet.
Det är han inte.
Jag kunde inte frigöra honom från sirenens tankestyrning
och var tvungen att låta honom återvända.
Så allt var för inget?
-Vi behövde dig här! -Och jag behövde rädda min pojkvän.
Ja, men vi hade en plan.
Jag hade också en plan.
Jag planerade att bli gammal ihop med Enzo och komma hem till honom.
Jag planerade att leva samma liv som du och Stefan lever just nu.
Så det var det som fick dig att frilansa?
Att jag och Stefan är lyckliga?
Nej, jag är glad att ni är lyckliga. Det är jag.
Men när jag ser allt du har, ditt hem, din kille, dina barn,
ditt liv, det får mig att känna mig så ensam att jag vill dö.
Är det så du verkligen känner?
Jag hatar mig själv för det, men ja.
Du är inte ensam, Bonnie.
Herregud.
Förlåt.
Jag borde ha tänkt på hur det här känns för dig.
Jag har varit en usel vän.
Jag vet att jag har varit distraherad, men jag finns alltid här för dig.
Oavsett vad som händer i mitt liv,
så finns jag här för dig.
Även om det bara är för att skrika på mig.
Inget av det här är ditt fel.
Förutom att jag var för upptagen med mina problem
för att inse hur detta påverkade dig.
Jag lovar att vi kommer att rädda Enzo,
tillsammans.
Och vi kommer återgå till våra normala, galna
ömsesidigt fantastiska liv.
Din lycka är en del av min lycka.
Alltid.
Jag löser det här.
För oss.
Caroline?
Är Sarah okej?
Hej.
De ville själva välja pyjamas.
Jag skulle precis titta till dem.
Jag kan göra det.
Och förlåt för att jag är sen.
Det pågår en stor arkivgenomsökning på jobbet.
Jag menade inte att ta över din kväll.
Det är okej. Jag har inte bråttom,
och ditt arbete är viktigt.
Tja, det får framtiden avgöra.
Allt jag har än så länge är en rad svaga kopplingar
mellan en dagbok från 1790, min praktikants hemliga tatuering,
och obekräftade rapporter om Helvetet
som en plats som inte bara erbjuder känslokaos
utan också antika mystiska runor.
Påstådda.
-Du dejtar inte mycket. -Det var ett tag sen.
Men du vet var din praktikants tatuering sitter.
Bara för forskningens skull.
Jag dömer inte.
Och det är hon.
-Kl. 08.00 imorgon? -Ja.
Då ses vi då.
Tack.
Du står i skuld till mig.
Inte bara för hämtmaten jag köpte med mitt futtiga stipendium.
Är det här praktikantkod för: "Chefen, jag har hittat något"?
Ja. Den saknade artefakten från midsommardagen 1790.
Och min självsäkerhet döljer bara hur vettskrämd jag är.
Visa mig.
Grejen som levererades tillsammans med den som bodde i valvet.
Jag tror den tillverkades i Helvetet.
Tillbaka på jobbet, ser jag.
Fräls oss ifrån det onda.
Vi vill ju inte att vi hamnar efter
efter dagens sidospår.
Tack.
Jag behöver bara ta en liten kik.
Du måste låta mig gå.
Du måste.
Om du tänker gå,
bara gå.
Jag tänker inte bevittna det.
Du ska veta, älskling,
att jag aldrig slutar kämpa.
Jag trotsar havet och seglar förbi sirenerna på väg hem till dig.
Varför har jag aldrig sett henne förut?
Jag körde hem Bonnie.
Jag hade följt med dig.
Du behövde lite tid i fred.
Vill du prata om det?
Nej, inte direkt.
Låt mig omformulera mig.
Du behöver prata om det.
Du kan inte bära allt själv.
Faktum är att jag måste det.
Den sista Salvatore.
Alla mina blodsläktingar jag haft, känt...
Efter idag, är de alla borta.
-Stefan... -Jag vet vad du tänker säga.
Att det inte var mitt fel att Sarah dog.
Jag är delvis skyldig till att alla Salvatore är döda.
Antingen utsatte jag dem för fara eller så dödade jag dem.
Jag tänkte bara säga att...
Damon är inte borta.
Jo, det är han.
Jag såg vad som hände.
Han tillhör sirenen nu.
Du kan inte ge upp hoppet.
Det ska jag inte.
Du,
jag vill visa dig något.
Kom.
Det här kom idag medan vi var borta.
Flickornas sängar borde komma imorgon.
Jag river den här väggen så att de får plats bredvid varandra.
Gör du det här till ett rum till mina barn?
Ja, jag tänkte att de kanske vill komma på besök någon gång.
-Är det okej? -Så klart det är okej.
Jag förväntade mig bara inte att du skulle göra det.
Varför inte?
Du är min familj nu.
Bra.
-Kolla. Den är antik. -Jaså?
Den är vacker. Flickorna kommer älska den!
Den är till dig.
Jag hoppades att du ville bära den.
Bära den, hur då? Som en vänskapsring, eller...
-Måste jag säga det? -Ja, det tror jag.
Caroline Elizabeth Forbes,
vill du göra mig äran
att bära denna förlovningsring
som
ett bevis på min kärlek?
Okej, för många ord. Bara kom till saken.
Jag vill att du
gifter dig med mig.
Vill du?
Ja.
Översättning: Sara Lindsten m till saken.