Detta har hänt...
Vad än det är därinne i valvet, lova mig, att du inte släpper ut det.
Jag måste veta vad vi har att göra med.
Så att vi kan bekämpa det.
Du kan inte bekämpa det.
-Vill jag ens veta. -Avskräcker det dig från att gå in?
-Nix. -Då vill du inte det.
Jag kan hjälpa dig.
Du måste släppa mig.
Kära Elena. Vi var så nära.
Stefan och jag hade äntligen löst våra problem.
Bonnie och Enzo var på väg mot lycka.
-Damon? -Elena. Var är du?
Här.
Det gör bara ont i början. Och efter det är det rätt kul.
-Jag är orolig för Bonnie. -Enzo?
Hon förlorade de två som stod henne närmst,
och hon kan inte göra en sökartrollformel för att hitta dem.
Det gick tre månader innan vi hörde första ryktet.
En rad saknade människor på västkusten.
Men sedan växte siffran. Det är de. Jag vet det.
Man tröttnar aldrig, eller hur?
Inte än i alla fall.
Varför tvingar du med mig på dumma superhjältefilmer?
De är för många, jag har inte koll på vem som är vem.
Vad de heter och vad de har på sig och vem som flyger och vem som gör is,
och vem som bajsar eld. Det är för mycket.
Det är därför du har mig.
Det är för mycket nu. Jag vill inte se fler.
Då ser inte jag på dina dystopiska tonårsfilmer.
Vi behöver inte dem heller.
Okej då, en till superhjälte klarar jag väl.
Ärligt talat är jag bara glad att vampyrhajpen är över.
Se upp!
Vad fan? Jag körde nästan på honom. Vad gjorde han mitt ute på vägen?
Akta!
Han är död.
Nej.
För det första, låt mig applådera dina snabba reflexer.
Sättet du sladdade förbi mig var imponerande.
-Vad är det här? -Det är vad jag kallar en långsam natt.
Jag trodde vi skulle köra den vanliga "kille på vägen"-rutinen
och du körde nästan förbi oss.
Ja, kanske borde vi låta den här löpa.
Det gör ont.
Vad vill ni?
Vi behöver skjuts. Det är det minsta ni kan göra.
Kom. Jag kör.
Det är bara rättvist om vi berättar vår historia.
Min vän Enzo här och jag är motvilliga anställda hos...
-Vi är inte riktigt anställda. -Snarare slavar, trälar, lakejer.
-Som Renfield. -Jag hatar den referensen.
Kalla det bara tankestyrning.
Vårt jobb är att föra mänsklighetens avskum hit.
Så vem av er två är värst?
Kom igen. Vinnaren får ett pris.
Vad är det värsta ni gjort i era liv?
Jag snattade smink en gång, rouge och läppstift.
Försök igen. Vad är det värsta du gjort i ditt liv?
Jag hade sex med min bästis pojkvän.
Det var bättre.
Åtta gånger.
Du gör något fel, kompis.
Vad är det värsta du gjort?
En gång stal jag farmors smärtstillande och sålde dem för 50 dollar styck
när hon var döende i cancer.
Jag tror vi har en vinnare.
Vad vinner jag?
Du får den mest plågsamma och utdragna döden man kan tänka sig.
Och jag?
Vi benådar dig. Du får dö snabbt. Det är över innan du...
Jag tar hand om den här.
-Vill du ha äran? -Så klart.
Den här vägen. Kom.
-Nej. Gud, nej. -Ta det lugnt, min vän.
Håll dig lugn.
Ingen anledning till att ställa till med en scen.
Jag vill inte dö.
Ja, jag vet. Och jag vill egentligen inte döda dig.
Men ibland måste man göra sådant man inte vill.
Vad finns där nere?
Jag vet inte riktigt.
Du behöver inte göra det här. Snälla.
Där har du fel. Jag har inget val.
Hjälp! Hjälp mig!
Vill du titta på TV?
Jag tänkte läsa en stund.
Okej då.
Godnatt.
Kära Elena,
den kommande veckan får du uppdateringar från mig.
Caroline, Stefan och jag bestämde att bara en behövde skriva
om våra stora misslyckanden åt gången.
Tro mig, du vill inte läsa
tre versioner av samma sorgliga berättelse när du vaknar.
Letandet efter Damon och Enzo pågår fortfarande
och vi är inte närmre att veta var de är
eller vem eller vad som tog dem.
Vi lovade varandra att hitta sätt att få ett normalt ögonblick varje dag.
Det är så vi håller oss vid gott mod.
Men just nu är det bara du och jag, och jag måste berätta,
det är svårt.
Det är det svåraste jag har gjort i hela mitt liv.
Ditt gitarrspel skulle få Odysseus att segla åt andra hållet.
Jag vet inte vad det betyder, men du kan dra åt helvete.
Låt mig rädda dig från dig själv.
Den gick sönder.
Har du aldrig läst Odysséen?
Är det den med Helena?
Inte direkt.
Tack.
Hur kan du älska en så dålig gitarrspelare?
För att du kommer att spela som en siren,
och då kommer jag veta att du älskar mig för evigt.
Varför då?
Endast äkta kärlek kan besegra din totala brist på begåvning.
Kom hit.
Och sen skar hon deras smörgåsar som hjärtan och stjärnor
utan kanter.
Vad gulligt.
Eller hur?
Jag säger bara att om Ric anställt den gamla damen
hade mina barn inte slösat bort helt ätbara bitar av smörgåsarna.
Miljontals människor går hungriga varje dag världen över
medan vår heta barnvakt gör sig till med maten.
Verkar som om du oroar dig för att hon gör sig till för Ric.
Han leder Arsenalen varje minut som han är borta från Lizzie och Josie,
sover på en futon och äter antagligen fyrkantiga måltider.
Kanske äter han kanterna på brödet.
Vad jag menar är att han inte är mottaglig för hennes tjuskraft.
Vi måste se efter honom. Han är skör just nu.
Vad är på agendan i dag?
Jag går igenom alla rapporter om saknade personer från Central State
från de senaste fyra veckorna på jakt efter ett mönster.
Bra, och jag kollar upp den lokala filialen.
Kanske går det bättre idag.
Ja.
-Hej då. -Hej då.
Stefan, de har hittat en kropp.
Alla de vi spårat och nu finns det en kropp.
Det är bra, eller hur?
Det är bättre än igår.
Kan vi följa med dig till jobbet och se dina leksaker?
Du kan se leksakerna när du är 18.
Låt mig prata med Seline, tack.
Ni två, gå och hämta era badkläder.
Jag gick igenom Carolines att göra-lista för måndagen. Vad mer behövs göras?
Bara en till av er. Du råkar inte ha en dubbelgångare?
Borde jag veta vad det är?
Inte alls.
En av mina praktikanter kallar på mig. Jag måste gå.
-Se till att ingen drunknar. -Uppfattat.
-Har du något? -Vi har något. Kom.
Georgie och jag har testat runt i valvet i ett par veckor
och försökt klura ut hur man kan ta sig ut utan att bli sedd.
Hon sa att jag bara skulle visa om du berättar
vilket övernaturligt väsen som rymde.
Jag sa ju att det bara var en teoretisk övning.
Jag har drivit stället i ett par månader bara
och jag vill lära känna alla vinklar och vrår.
Visst.
Vad... Dorian. Vi behöver en bättre signal.
Var inte så lättskrämd.
Så? Avslöjade du några hemligheter?
Det finns inga hemligheter att avslöja. Det är en teoretisk...
Teoretisk övning. Ja, jag fattar.
Är du redo att häpna i teorin?
Jag tror det.
Kolla här. Alla små sprickor leder ingenstans, eller hur?
Bara väggar, jord och återvändsgränder.
Ingen kommer ut utan en sked och 100 år av grävande.
Får jag?
Min kusin förlorade hörseln och synen när hon var riktigt liten
men hon blev jätteduktig på att ta sig fram
för att hennes andra sinnen var förhöjda,
vilket fick mig att fundera. Kom med här.
-Så ja. -Okej.
Låt nu dina fingrar gå åt dig.
Gå.
Hitta vägen ut.
Vad är det här?
Han hittade den.
-Ja. -Ja.
Jag dumpade flickan.
Varför? Hon kunde blivit efterrätt.
Du kan reglerna. Igår kväll var på gränsen.
Den vill ha riktig ondska, inte de här lättviktarna vi har matat den med.
Du borde ta tag i det.
Jag försöker, vilket är mer än vad du gör.
Det här är en riktigt bra bok.
Hur länge ska den här slakten av elaka typer fortgå?
Hur många fler kroppar behövs innan det är klart?
Den kan höra dig.
Den kan läsa våra tankar. Den vet hur jag känner.
Det är onödigt att göra den arg i onödan.
Har du någon kontroll kvar? Jag är nere på, jag vet inte, 2 %.
Ingen fri vilja behövs. Jag har tryckt på knappen.
Mänsklighet av. Jag kör helt på farthållare. Jag rekommenderar det.
Så du har verkligen inget kvar på insidan?
Bara min vinnande humor och en förnyad uppskattning av chick lit.
Förlåt. Väckte vi dig?
När tar det slut? Hur många kroppar tills du är full?
Att skrika löser inget. Försök fråga snällt.
Fick du något svar?
Det är inte mycket, men det är en ledtråd.
Alla de saknade personer längs rutten vi följt
och detta är den första kroppen.
Det är nog inte kopplat till det vi letar efter.
Jag kan inte låta mig tänka så.
Jag måste hantera varje ledtråd som om den skulle hjälpa oss.
Stefan.
Varje gång vi gör det här, låter jag mig hoppas lite.
Och när vi är tillbaka på ruta ett,
krossas mitt hjärta lite till.
Jag vet inte hur mycket mer mitt hjärta orkar.
Bonnie.
Ingen... Inte Caroline, inte Elena.
Ingen kämpar längre eller hårdare eller bättre än du.
Om du ger upp, har jag inget att klamra mig fast vi.
Snälla, ge inte upp.
Så klart.
Men be mig inte att hoppas.
Det gör ont att hoppas.
Jag vill inte ha ont längre.
Att ni hittade detta.
Det är en optisk synvilla. Syn och hörsel är oanvändbara.
Känslosinnet måste vara helt isolerat. Helgalet, eller hur?
Så vart leder tunneln?
Det vet vi inte än. Det är därför du är här.
Såvida du inte har klaustrofobi eller något.
Nej.
Börja bara gå.
Hej.
Hej, tjejer.
-Mamma. -Mamma.
-Hej. -Förlåt för att vi är tidiga.
Det är okej.
En Pete från ljud lämnade av den här till dig för ett par minuter sen.
-Tack. -Ingen orsak.
SÅ FIXAD SOM DEN KAN BLI.
Klarar ni er om jag går och tar en sallad?
Jadå. Njut av din sallad.
-Hej då. -Hej då.
-Hon gillar säkert grönkål. -Vad är grönkål?
Det vill du inte veta.
Vad är det för film, mamma?
Det är en jobbfilm som mamma har väntat på.
Ljudet fungerade inte så Pete fixade det.
Det där är tant Bonnies vän, Enzo.
Och detta är en film om hur han försöker lära sig om magiska varelser.
Och detta är prinsessan Virginia St. John
som brukade sitta inlåst i ett torn.
Och hon är den enda i hela kungariket
som känner till hemligheten om varelsen vi letar efter.
Men prinsessan rymde. Och nu kan ingen hitta henne.
Berätta vad det är.
-För högt. -Ja, förlåt.
Filmen är tråkig, mamma.
Den är inte tråkig. Den är trasig.
Vad var det där?
Jag har aldrig mött en arkeolog som inte vågar utforska.
Jag är inte någon arkeolog.
Du är praktiskt taget Indiana Jones.
Det var mitt tidigare jag,
innan jag fick två döttrar som förväntar sig att jag kommer hem.
Mitt nya jag är en akademisk nörd. Pappajaget.
Jag föredrar att undvika farliga situationer.
Om man har gjort det här lika länge som jag,
så lär man sig att en hemlig tunnel sällan bara är en tunnel.
Gå försiktigt.
Precis vad jag menade.
Vad är det här?
Ser ut som en guldgruva för nördar.
Ursäkta.
Kom igen!
De tog mig fyra timmar att få ta över brottsplatsen från idioterna.
Och nu släpper de igenom media?
Vi är inte media. Vi är inga. Bara berätta vad du vet.
Kvinnligt offer, strypt och sedan tömd på blod, eller i omvänd ordning.
Stärk er. Det är ingen vacker syn.
Vi hittade blod på grillen som inte matchar hennes blodtyp.
Blod på vägen där borta, inte heller hennes typ.
Bilen är bucklig som om hon kört på en hjort eller en puma.
Eller en människa.
Tandavtryck ovanför nyckelbenet, ligaturer på nacken från vajern.
Det är inte en vajer.
Det är en gitarrsträng.
Det är bara massa tom mark och bondgårdar.
Vägmätaren visade bara 4,8 km. Det är märkligt. Det kanske betyder något.
Det här området var på nyheterna för ett par månader sen.
Några lokalbor utropade mirakel när en bäck i närheten blev röd av blod.
Visade sig att det ligger ett slakteri med dräneringsproblem i närheten.
De stängde ner det.
Hur långt bort ligger det?
Exakt 4,8 km.
Jag går och kollar. Jag ringer.
Berätta vad det är.
Herregud.
Jag går ut genom dörren nu.
Nej, ingen brådska. Du är inte sen. Men har du hört av Alaric?
Hans telefon går direkt till röstbrevlådan.
Det har jag inte, men jag kan försöka med kontoret. Vänta.
Är allt okej?
Ja, bara bra. Flickorna leker kurragömma.
Men båda gömmer sig och ingen letar.
Kolla i garderoben. Där brukar de vara.
-Det är Brody. -Brody, det är Caroline.
Jag letar efter Ric. Är han där?
Vänta lite. Här är han.
Kan du be honom ringa mig när han kommer ut.
-Inga problem. -Okej, hej då.
Ja, Seline, han är okej. Han nördar sig bara på jobbet.
Det var konstigt. Tror du flickorna skulle lämna huset?
Hur så? Vad står på tok?
Framdörren blåste precis upp.
Jag trodde det var Ric, men...
Caroline, det är någon i huset.
Seline?
Hej, mamma.
Hej, älsklingar. Rör er inte, okej? Stanna här.
Kom igen.
Bra.
Dorian tar med mer arbetsljus.
Det här rummet är knäppt.
Allt som ligger under marken borde visa tecken på erosion.
Fukten från marken borde ha ätit
sig igenom de flesta av artefakterna men allt är perfekt bevarat.
Ja, precis som i pyramiderna.
Förutom den där snubben,
vem han nu var.
Jag skulle inte röra den.
Låt oss lämna allt i fred.
Om det har legat ostört så länge som jag tror det har,
vill jag inte exponera artefakterna förrän vi förseglat det.
Din nördhjärna är jättesexig. Visste du det?
Georgie, tro inte att jag inte uppskattar det,
men jag är i stort sett upptagen.
Det är bara jag och ungarna och inga distraktioner.
Pappajaget.
Ja, precis.
Så synd. Jag var tvungen att försöka. Sexig, mörk tunnel, magiskt rum.
Professorn, Caroline har ringt. Hon säger att det är akut.
Jag gick precis in.
De processar fortfarande. Det borde vara klart snart.
Vad är det där?
Ser ut som ljusvax.
Är allt okej?
Jag kommer.
Damon.
Stefan.
Hallå, broder.
Vad är allt det här?
Vad gör du?
Mina sysslor.
Vad var det i valvet, Damon? Vad har dig i sitt våld?
Det spelar ingen roll vad som har mig, bara att det har mig.
Du borde vara stolt över mig som dödar onda människor.
Var är Enzo?
Åk hem, Stefan. Vi har det bra här.
Slakteriet...
Omgärdad av död. Det är det vi är, broder.
Det har vi varit i över 160 år.
Jag vet att du tror att det är värt att kämpa
för att leva i illusionen av ett heroiskt liv, men jag är färdig med det.
Du har tryckt på knappen.
Så snabbtänkt.
Jag kan hjälpa dig med mänskligheten.
Jag vet att du kan men jag vill inte. Jag vet hur det slutar, och tro mig,
mänsklighet kan inte rädda mig.
Vad pratar du om?
Jag pratar om helvetet, broder.
Inte den sortens helvete som fängslar en i en sten.
Eld och svavel-helvetet. Jag har sett det.
Jag såg det på nära håll,
smakade det, rörde det.
Det är värre än sitt rykte.
Du är helt ologisk.
Okej.
Du måste gå. Den vill inte ha dig än.
Gå härifrån med ditt hjältehår intakt och kom aldrig tillbaka.
Inte utan dig.
Detta är uppenbart lite pinsamt,
men efter en god natts sömn kommer du att vakna upp utan minnen.
Flickorna är i bilen. Efter middagen åker ni och äter glass.
Var borta i minst två timmar. Uppfattat?
Vi tar glass med varm kolasås.
Ja, okej.
Vakna.
Jag sa: "Vakna."
Du har 30 sekunder på dig att förklara dig,
och sedan 30 sekunder att svara på ett par frågor om valvet.
Kör.
Du lät dem öppna valvet.
Jag sa åt dig att inte öppna det.
Ja, det gick ut över oss. 15 sekunder.
Den har kommit för dem.
Nej, vi spelar inte det här spelet. Vad är det?
Varför vill den åt mina barn?
Vad?
Herregud! Det är din tunga.
Gör inget du skulle ångra. Tänk på Elena.
Jag försöker ju förklara, Stefan. Elena betyder inget för mig.
Varför då? För att du tryckt på knappen?
Jag slet knappen av väggen.
Det finns ingen knapp, för det finns inget hopp.
Varje droppe blod jag spillt,
alla jag har tömt, alla dåliga beslut jag fattat
förseglade mitt öde.
Min väg och Elenas väg, de är inte samma.
Hennes "livet efter detta" är betydligt lyckligare än mitt.
Nu, för sista gången, gå.
Jag sa nej.
Ta honom, jag hittar Enzo.
Vi måste åka.
Vi åker inte utan Enzo.
Du måste åka nu, Stefan,
innan Damon tvingas göra något som ingen av oss vill.
Låt mig gå, Damon.
Gå.
Låt henne gå så ger vi oss av.
Tills vi möts igen, Bon.
Enzo.
Fattar ni inte?
Tror ni att ni kan vinna över den?
Det kan ni inte. Mitt liv är över.
Mitt liv har varit över i över ett och ett halvt århundrade,
sedan du tog det ifrån mig.
Kom, vi går.
Jag försökte hela henne, men hon blödde ut tills hon dog.
Jag fick inte ens någon information.
En tunnel. Jag följer en enda tunnel,
och istället för att finnas till för mina barn
är jag utom hörhåll. Gör vi allt fel?
Borde vi aldrig lämna deras sida för resten av deras liv?
Jag vet inte. Vi vet inte hur man gör det rätt,
annars hade ingen försökt mörda vår barnvakt ikväll.
Det är för att vi är splittrade.
Jag bor 30 minuter bort i en dålig lägenhet.
Vi delar vårdnaden. Jag är för långt borta för att hjälpa till.
Vill du flytta tillbaka till stan?
Nej, jag vill flytta in här.
Ric,
jag vill att vi är en familj och ett lag, men vi kan inte bo tillsammans.
Jag sa inte att jag tyckte du skulle stanna.
Det är galet. Detta är mitt barndomshem. Vart skulle jag åka?
Du vet precis vart du ska åka.
Och du har velat åka dit länge,
men av respekt för mina känslor har du inte gjort det.
-Ric... -Jag vill att du ska vara lycklig.
Att flickorna ska vara lyckliga.
Och någon gång tänker jag också vara lycklig.
Vi kan inte undkomma det här livet,
så vi borde åtminstone leva det rätt.
Du har inte sagt ett ord.
Jag vet att det var svårt.
Det där var inte Enzo.
Det var inte Damon. De har ingen kontroll.
Men alla ledtrådarna, gitarrsträngen och vägmätaren,
Enzo lämnade dem till mig. Jag vet det.
Han ville att vi skulle hitta dem.
Nästa gång får vi tillbaka dem från det som har dem i sitt våld.
För bara 12 timmar sen, sa du åt mig,
att hoppas.
Du hade rätt.
Han sa att det var mitt fel.
Han har sagt det förut, så jag vet inte varför det gör ont.
Den här gången känns det
som om han aldrig förlåter mig.
Kanske hade du rätt i morse.
Nej, du hade rätt.
Du sa att det fanns hopp.
Ta en minut och samla dig och gå och hitta ditt.
Har du aldrig läst Odysséen?
Är det den med Helena?
"Under tiden, vårt goda skepp med en vänlig bris som drev henne,
"närmade sig sirenernas ö."
Jag tror jag minns det här.
Sirenerna lurade sjömän till kusten med sin sång innan de åt dem.
Intressantare är att detta är en av de största kärlekshistorierna någonsin.
Du är en obotlig romantiker, eller hur?
När det gäller dig, slutar jag aldrig kämpa.
Jag skulle trotsa havet och segla förbi sirenerna på vägen hem till dig.
"Under tiden, tog jag en rund bit vax och skar upp den med mitt skarpa svärd.
"I tur tog jag alla mina män och stoppade deras öron med det.
I TUR TOG JAG ALLA MINA MÄN OCH STOPPADE DERAS ÖRON MED DET.
"De band mig till händer och fötter,
"och ställde mig vi skeppets mast
"och surrade mig till själva masten."
Jag är ett fan av amatörkonstnärer.
Vinet är äckligt men folket är trevligt.
Jag kunde inte hjälpa att märka att i ditt arbete uttrycker du en viss
inre strid, mörkret och ljuset.
En bekymrad hjärna, om du så vill.
Du gillar verkligen att utforska synden och frälsningen.
Mycket skarpsinnigt. Det är inte många här som förstår det.
Sant.
Men du borde veta att det inte finns någon frälsning
för det krävs bara en dålig dag, ett dåligt beslut,
och sen spelar det ingen roll vad du gör med resten av ditt liv
för när djävulen kommer och hälsar på,
är det över.
Fantastisk användning av rött.
Inte varje offer behöver en monolog.
Vi vet inte om han är rätt man. Det kan vara ett missförstånd.
Så här ligger det till.
Min vän här och jag har ett särskilt medfött luktsinne,
för att inte tala om hur mycket vi gillar blod,
och vi kunde inte låta bli att märka att det röda du använder,
väldigt frikostigt får jag säga, kanske lite väl övertydligt,
har en bekant doft.
Kan du förklara för mig och min vän varför du målar med människoblod?
Och än viktigare,
vad gjorde du med personen du fick det ifrån?
Kom igen.
Viska i hans öra.
Och?
Vad är det med Mellanamerika och ondska?
Stanna hos oss. Säg inget.
Enzo, lite överraskad av familjesammankomsten.
Jag trodde du sa att vi dolde våra spår.
Det gör vi.
Hur kunde de då hitta oss?
Ingen aning. Den vill att jag sköter mig, så jag sköter mig.
Den kan läsa dina tankar.
Och den vet vad du bryr dig om eller vem du försöker ta dig till,
och du vet vad som kan hända.
Du bör fundera på att trycka på knappen
för om man inte bryr sig om något, kan den inte se något.
Kom.
Kära Elena,
jag ville att du skulle höra det från mig.
Jag tror han är förlorad.
Allt jag kan hoppas är att det finns en liten del kvar
instoppad på ett säkert ställe.
En sista strimma av mänsklighet som håller sig kvar för glatta livet,
begravd djupt där inne.
Jag vet, Bonnie. Du hade rätt. Du och min mamma hade rätt.
Jag kan bara inte berätta det för honom.
Inte ikväll. Jag ringer dig senare.
Katherine.
Nej.
Jag är Elena.
Elena.
Jag behöver dig.
Jag vet inte hur länge till jag orkar.
Jag ger inte upp, men det är svårt att hålla fast vid hoppet.
Att hoppas gör ont.
Kanske blir det bättre imorgon.
Dålig dag?
Jag har funderat.
Du ensam i det här stora huset,
jag undrar om kanske du vill att någon annan fyller det.
Den någon skulle vara jag,
som bor här
med dig.
Jag försöker inte stressa oss,
men om det finns en del av dig som kanske vill det...
Han lämnade massa ledtrådar till en gammal berättelse om sirener.
Du har tagit fler examina än jag. Vad kan du om dem?
Det finns olika berättelser. Grekiska, hedniska myter.
Alla legenderna bygger på samma idé.
Sirenerna använder tankestyrning för att lura sina offer till döds.
Vissa säger att de är djävulens sändebud.
Något kontrollerar dem.
Tror du sirenerna är verkliga?
Ärligt talat, Bonnie, så vet jag inte vad jag ska tro.
Jag antar att alla berättelser måste ha en början.
"De förhäxar alla som närmar sig dem.
"Det finns ingen hemkomst för den man som närmar sig ovetandes.
"Med sin höga sång förhäxar sirenerna honom.
"Sittandes på en äng staplad hög med skelett från de män
"vars förtorkade hud ännu hänger från benen."
Väldigt poetiskt.
Inte bara poetiskt. Verkligt.
Kropparna jag såg, Enzos ledtrådar.
Han vill att vi ska veta vem fienden är. Han vill att vi hjälper honom bekämpa den.
Vad är det?
Om jag måste gissa, så gissar jag på sång.
Jag antar att hon äntligen ätit klart.
Översättning: Sara Lindsten tit klart.