Aiemmin tapahtunutta...
Mitä holvin sisällä onkin, se haluaa ulos.
Lupaa minulle, ettet anna Alexin vapauttaa sitä.
Lupaan.
-Bonnie, ole kiltti! -Kukaan ei pääse ulos.
Kun hän herää, hän on kuin minä.
Täynnä vihaa sinua ja kaltaisiasi kohtaan.
Sinun on päästävä mahdollisimman kauas hänestä.
Rakastatko häntä?
En tiedä. Voiko rakastaa jotakuta ja jättää hänet jälkeensä,
juuri kun tarvitsee häntä eniten?
Olen yhä vihainen sinulle.
Jouduin kirjaimellisesti helvettiin, enkä unohda sitä vielä,
mutta olen huomannut hyvät tekosi.
Bonnien elämä on yhteydessä viimeiseen Ikuiseen.
Jos katkaisemme yhteyden, kirous saattaa raueta.
Pahaksi onneksemme Ikuinen on Arsenaalissa.
Paha pakeni kellarin holvista ja voi olla missä tahansa.
Avaamme sen paikan uudestaan.
Etkö ole kuullut hänestä?
En. Mikä tarkoittaa, ja tämä ei yllätä ketään,
että Donovan on epäonnistunut ja Bonnie metsästää vapaana.
Mutta missä hän nyt on?
Meidän perässämme, missä muualla?
Eikö sinun pitänyt olla koneessa?
Lennot peruttiin myrskyn takia. Missä olet?
Olen ratkaisua hakemassa, muru.
Arsenaaliin on säilötty ruumis nimeltään viimeinen Ikuinen.
Meidän tarvitsee vain tuhota se, ja Bonsteri ei ole enää monsteri.
Jos tapat Ikuisen, Bonnie kuolee.
-Ja niin muuten kuolemme mekin. -Minulle on kerrottu toisin.
Kuka kertoi? Joku, joka haluaa sinun kuolevan?
-Rayna Cruzin luojien jälkeläinen. -Niin. He vihaavat meitä.
Uskommepa heitä tai emme, se on Bonnien ainoa mahdollisuus.
Parhaassa tapauksessa
tuhoamme sen ja kaikki palaa normaaliksi.
Pahimmassa tapauksessa
kuolemme kaikki ja Stefan jää eloon kertomaan poismenomme tarinan
ihanalle Elenalle.
Unohdatko sen toisen ongelman, joka tähän liittyy?
Tarkoitatko sitä epämääräisen kammottavaa hirviötä holvissa?
Minä hoidan sen.
Kun sen epämääräisyys vähenee, se pelottaa vähemmän.
Turhaa. Bonnie sulki koko Arsenaalin. Et pääse sinne.
Et tiedä, mihin pääsen.
En pääse sisään. Suunnitelma B. Stefan, soita exällesi.
Ei tietenkään sille vieressäsi istuvalle, vaan Valerielle.
Hän voi viedä sinetin.
Minulla ei ole mitään tietoa, mistä löytää hänet.
On olemassa kolmas vaihtoehto. Ja vannon, se on suloinen.
Söpöin pikku suunnitelma C, jonka olet koskaan nähnyt.
Ei. Ehdottomasti ei.
Heidän tarvitsee vain kävellä ovelle ja laittaa pienet viejän kätensä...
Lapsiani ei sotketa tähän, Damon.
-Bonnien vuoksi. -Ei, vaan meidän.
Jotta meidän ei täydy paeta.
Se ei ole kyllin hyvä tekosyy vetää lapsiani mukaan tähän sotkuun.
Tiedäthän, että nämä arvet yhdistävät hänet meihin?
Hän ehkä kuulee, mitä puhumme nyt.
-Me etsimme Valerien. -Miten vain, veli.
Millaista on nähdä heidät?
Saan palasia keskusteluista, joitakin kuvia.
Pääosin pystyn tuntemaan heidät.
Heidän tunteensa.
He ovat peloissaan.
Ja heidän tulisikin olla.
Halu minussa vahvistuu.
Tunnen, kuinka se saa vallan. Enkä halua satuttaa heitä.
Päästä minut vapaaksi. Anna kun autan, voin estää sinua.
Tiedän sydämessäni, että niin minun pitäisi tehdä.
Olen pahoillani, Matt.
Nimeni on Enzo. Olen Bonnien ystävä.
Hän ei tainnut kuunnella.
Kaiken sanomani jälkeen hän silti avasi holvin.
Se on monimutkaista.
Jos se päästetään vapaaksi, me olemme...
Siksi tulin. Kerro, mikä meitä on vastassa.
Jotta voimme taistella.
Sen kanssa ei voi taistella. Sitä ei voi tappaa.
Se on ollut elossa tuhansia vuosia.
Älä pelkää.
Kerro minulle, mikä se on.
Sitten Lizzie otti kolme keksiä, ja minä sain vain kaksi.
Kaksi ja puoli.
Paljon keksipuhetta aamukahdeksaksi.
Tytöt halusivat keksejä.
Ja isin tarvitsi saada ajatuksensa muualle.
Leivoitko lievittääksesi stressiä?
On oltava olemassa miehekkäämpi tapa sanoa tuo.
-Minulla on ikävä sinua, äiti. -Minullakin sinua, kultaseni.
-No niin, vilkuttakaa, tytöt. -Hei!
Pysy turvassa.
He ovat kolmevuotiaita.
Heidän ei tulisi olla osana tätä maailmaa, ei vielä.
Lizzie käytti voimaansa minuun yhtenä päivänä.
Tytöillä oli heidän ystävänsä syntymäpäiväjuhlat.
Lizzie otti Josien karkkipussin, minä taas otin sen häneltä,
jolloin hän tarttui käteeni.
Hän ei tarkoittanut sitä.
Haluaisin, että heillä on mahdollisimman normaali lapsuus.
Se on sinun päätöksesi.
Piste.
Kiitos.
Et pääse silti näin vähällä.
-Lähtemisestäsi ja kidnappauksesta. -Enkö?
-Enkö edes vähäsen? -Et. Et edes vähäsen.
Minusta tuntuu, että jää alkaa sulaa.
Ei varmasti sula.
Okei.
-Bonnie? -Teidän on ajettava kovempaa.
-Miksi? Mitä tapahtui? -Saan teitä kiinni.
Käske Stefanin ajaa kovempaa. Eikä pysähdyksiä.
Miten olet päässyt niin lähelle?
Meillä on sireeni. Siitä on ollut apua.
Selvä. Emme pysähdy, lupaan sen.
Kaikki yksiköt, valtatie 60:llä on 6 auton kolari.
-Loukkaantuneita. Vastatkaa. -Sano, ettemme ole 60:llä.
Olemme 60:llä.
Ei.
Hoidan tämän.
Stefan?
Miksi tuntuu, että tulette lähemmäksi?
-Anna meidän ajaa ohitsesi. -En pysty.
-Kyllä pystyt. -Hän ei pysty siihen.
No niin, Bonnie.
Olen pahoillani.
Ei!
Anna kun arvaan. Se on ikivanha, lonkeroinen paha,
joka tuhoaa elämämme ja tuntemamme maailman.
Älä ole naurettava. Ei sillä ole lonkeroita.
Haluanko tietää?
Muuttaako se mieltäsi sisään menosta?
-Ei. -Siinä tapauksessa et halua tietää.
-Tietääkö kukaan Valeriesta? -Tarpeetonta.
Jollakin on suunnitelma. Haluatko jakaa sen?
Se on epämiellyttävää.
Olet unohtanut, kuinka epämiellyttävä osaan olla.
Pieni kiitorata muutamia kilometrejä Arsenaalista.
Tapaamme siellä. Ota taisteluvarustuksesi.
-Luuletko, että he ovat kunnossa? -Meidän on vain oletettava niin.
Ja että hän on yhä perässämme.
Oletko kuullut Damonista?
En mitään. Kuule, sinun pitää mennä.
-Etkö tule mukaani? -En ole kuullut Damonista,
eli hänellä on suunnitelma, johon emme kuulu.
Se ei voi olla hyvä. Minun pitäisi hoitaa se.
-Tämäkö oli paras, minkä löysit? -Paras, ei. Lähin, kyllä.
Hei, missä pilotti on?
Soitin tunteja sitten. Hän sanoi tulevansa.
Oli matkalla, kunnes soitit, ettei tarvitse.
-Paitsi etten soittanut. -Oletko Damon Salvatore?
Sen niminen soitti.
Tuo se pilotti takaisin, tai revin kurkkusi auki.
Vähän turbulenssiako?
Ennemminkin häirintää.
Salvatoren lentoyhtiö, kuinka voin auttaa?
Oletko olevinasi nokkela?
Ottaen huomioon, että löysin sinut, pilottisi
ja suunnitelmasi käyttäen veljellistä intuitiota?
Kyllä, Damon, sitä minä olen.
Oletko unohtanut, että pakenen metsästäjää, Stefan?
Yritän päästä pois hänen tieltään!
Tiedämme molemmat, ettet nouse koneeseen siksi.
-Et tiedä lainkaan, mitä aion. -Niinkö?
Luulen, että suuntaat Dallasiin napataksesi kaksi viatonta lasta.
Tai olen menossa Dallasiin puhumaan heidän isälleen järkeä.
Mitä jos hän sanoo ei?
Siinä tapauksessa nappaan kaksi viatonta lasta,
koska se on oikea tapa.
Oikea tapa on antaa
heidän äitinsä päättää, mikä lapsille on parhaaksi.
-Hän on väärässä, Stefan. -Se on hänen valintansa.
Annan hänen tehdä sen. Nähdään.
-Hei. -Hei.
Kerro minulle.
Bonnie melkein sai meidät, mutta selvisin.
Te ette voi jatkaa näin. Täytyy löytää jokin toinen keino.
-Damon ja Enzo voivat tehdä jotain. -No sepä hyvä.
Siihen tarvitaan Josieta ja Lizzieä.
Mitä? Mitä he tarvitsevat?
Heidän täytyy päästä Arsenaaliin.
Lizzie ja Josie pystyisivät viemään Bonnien loitsun.
Sanoin ei. Välittömästi.
Luulin, että kyse oli minusta,
Damonista ja Enzosta. Sen kanssa voin elää.
Minä voin paeta, ja hekin.
Sitten puhuin Bonnien kanssa puhelimessa, ja...
Hyvä Jumala, hän on peloissaan, Ric. Ja häneen sattuu, ja...
Mutta he ovat lapsiasi. En voi päättää siitä.
He eivät ole vain minun lapsiani, vaan meidän.
Meidän tulee päättää yhdessä.
Hän on paras ystäväni.
En tiedä, mitä tehdä.
On kulunut melkein viikko siitä,
kun tytöt ovat saaneet halata äitiään. Joten...
Jos on jotain, mitä voimme tehdä, ettei kulu toista, tai kolmatta,
tai ikuisuutta...
Kerro, mitä meidän pitää tehdä.
Matt?
Matt, oletko kunnossa?
Oletko sinä kunnossa?
Kyllä.
Vain jumissa.
Entä sinä? Oletko okei?
Totta kai olen.
Jos olisin kuollut, tämä olisi ohi,
ja kaikki voisivat jatkaa elämäänsä. Emme ole niin onnekkaita.
Hekin kuolisivat, Bonnie.
Heidät on merkitty. Jos kuolet, hekin kuolevat.
Joten tämä vain jatkuu ikuisesti.
Kaikki hyvin. Pysäytin sinut.
Voin jatkaa sitä.
Olet ihminen, Matt.
Et kuulu mukaan tähän taisteluun.
Ei. Älä jätä minua, Bonnie.
Olen pahoillani.
Bonnie!
Haloo? Olen loukkaantunut ja tarvitsen apua. Kuuleeko kukaan?
Olet ihmeen hiljainen.
Et kai vihoittele pilotista?
Caroline tuo lapset. Me pääsemme sisälle.
Vain sillä on väliä.
Mitä sinulle tapahtui?
Teimme läpimurron sinun kanssasi eilen.
Sinä teit Damonit.
Teit oikean valinnan. Et välittänyt seurauksista.
Me olimme oikeasti samaa mieltä, Stefan.
Lähetin jo lehdistötiedotteen.
Vietit yhden illan blondin kanssa
ja olet taas sama vanha oma, tylsä, punnitseva itsesi.
Mitä helvettiä?
Ajatteletko, että tein oikein, kun vein Carolinen vasten tahtoaan?
Sataprosenttisesti.
Sanoit, että siitä tietää rakastavansa jotakuta.
Hetken jopa uskoin sinua.
Ajattelin, että rakkauteni Carolineen oli niin vahva,
että suojelisin sitä kaikin keinoin.
Mutta sitten tajusin, ettei se ole rakkautta. Se on pelkoa.
Voisit tehdä tuosta kortin.
Sinä yönä, kun laskit itsesi lepoon,
et tehnyt sitä rakkaudestasi Elenaan,
vaan siksi, että pelkäsit, että tekisit jotain kauheaa.
Ja menettäisit hänet ikuisesti.
Ja tuo pelko oli niin voimakas,
että se ylitti rakkautasi minua, Bonnieta tai muita kohtaan.
Siinä ei ollut kyse sinusta.
Oli ehdottomasti. Katsoin sinua silmiin, Damon.
Ja rukoilin sinua jäämään.
Silti käänsit selkäsi minulle noin vain.
Ja ajattelin sitä eilen, kun tein Damonit.
Ja tajusin, etten koskaan halua olla sellainen.
En suostu olemaan pelon hallittavissa.
En suostu olemaan kuin sinä.
He ovat täällä.
Tiedättekö, miksi olemme täällä?
Tuon talon sisällä on jotakin hyvin tärkeää, jota tarvitsemme.
Ainoa ongelma on, että ovet ovat lukossa.
Tarvitsemme teidän apua niiden avaamiseen.
Haluatteko tietää jotain huikeaa? Te kaksi olette hyvin ainutlaatuisia.
Koska te kaksi olette avaimia.
Pelataan peliä. Jokainen laittaa kätensä ovelle.
Muistatteko Amyn synttärit?
Kun otin pois sen karkkipussin, mitä tapahtui?
-Satutin sinua. -Niin, koska otin sinulta jotakin.
Miltä sinusta tuntuisi,
jos joku yrittäisi ottaa minua pois sinulta?
-Vihaiselta. -Surulliselta.
Niin minustakin.
Ja jos emme pääse tuonne sisään, niin voi tapahtua.
Voi olla, etten voi koskaan nähdä teitä,
-tai halata teitä, tai peitellä teitä yöksi.
-Se toimii. -Jatkakaa, tytöt.
-Hyvin tehty. -Hyvin tehty, molemmat.
-Pärjäsitte hyvin. -Te molemmat pärjäsitte hyvin.
Kaikki on nyt ohi.
Soitatko pahoitellaksesi jalastani?
Tiedän, mitä suunnittelet.
Näen, miten kaikki odottavat Arsenaalin luona.
He ovat helppo maali, Enzo.
Paitsi että kaikki eivät odota Arsenaalin luona.
-Mitä sinä teet? -Oman osuuteni.
Tarvitsen palveluksen sinulta. Sinun täytyy ajatella minua.
Yritän esittää, että tuo ei satuta tunteitani.
Tiedän, että halusi ovat voimakkaat.
Et voi kontrolloida niitä, mutta pystyt keskittämään ne.
Jahtaa minua, ja vain minua.
Se antaa ystävillemme vähän aikaa selvittää tämä.
-Saan sinut kiinni, Enzo. -Usko minuun edes vähän.
Tule, rakas. Lähdetään turhaan takaa-ajoon.
Hyvä on. Nähdään.
Ota minut kiinni.
Missä ne pikku pirpanat ovat?
Poissa sen tieltä, mikä tuolta tuleekin.
Jotta jokin voisi tulla ulos, meidän olisi päästävä sisään.
Upeaa. Mennäänkö?
Stefan.
Mitä ikinä aiot sanoa, sano...
Sano se sitten, kun tämä on ohi.
Tämä näyttää... Lupaavalta.
Olen nähnyt pahempaakin.
Se juttu, joka oli holvissa, jota kenenkään ei pitänyt avata.
Tiedämmekö, mikä se on?
Kyllä. Paha.
Enzo sanoi, että viimeinen Ikuinen on arkussa jossain.
Joten etsitään vain se ja lähdetään helvettiin täältä.
Miksi pysähdyit?
Bensa alkoi olla lopussa. Olisit saanut minut kiinni.
Minulla ei ole aavistustakaan, mitä tunnet.
-Ajattelin, että jos tulet tänne... -Enzo.
Ehkä voisimme juoda ja syödä yhdessä vielä kerran.
Tiedät, etten voi tehdä sitä.
Älä viitsi. Risottoni ei ole niin pahaa.
Olen niin pahoillani.
Ehkä se on.
Tämä on asianmukaisen kammottavaa.
Enzo sanoi: "Älkää menkö holviin."
Olemme etsineet kaikkialta muualta.
Jos sinua pelottaa, Damon,
voit mennä ulos odottamaan 3-vuotiaiden kanssa.
Damon.
Oletko valmis tekemään tämän?
Kyllä.
Kyllä olen.
Mutta teen sen yksin.
-Et hitossa tee. -Tuolla ei ole mitään hyvää.
-Minkä vuoksi tarvitset minua. -Anna minä teen tämän, Stefan.
Ulkona on tyttö, joka odottaa sinua. Jos tulet mukaan ja sekoat-
se sotkee välinne, ja syytät minua.
-En välitä siitä. Voin auttaa sinua. -Tiedän, että voit.
Ja olet niin tehnytkin.
Yhä uudelleen.
Olet auttanut minua
ja joutunut siitä pulaan.
Joten tällä kertaa sinun täytyy auttaa eri tavalla.
Sinun täytyy päästää minut menemään.
Anna minun onnistua tai epäonnistua.
Mutta anna minun tehdä tämä yksin.
Anteeksi, että kävelin luotasi sinä yönä.
Olet oikeassa, minua pelotti.
Ja tiesin, että suuttuisit, mutta tiesin myös, että selviäisit.
Tiedän, että valintani ovat joskus surkeita
ja haluat olla paikalla ehkäistäksesi seurauksia,
mutta tällä kertaa sinun täytyy uskoa minuun.
Sopiiko?
Damon, minä...
Sanoit, ettet halua pelon hallitsemaa elämää.
Kävele sinä luotani tällä kertaa.
Äläkä pelkää, mitä siitä seuraa.
Luota, että selviän,
tavalla tai toisella.
Minä selviän tästä.
Niin.
Hyvä on.
Kuule, jos tarvitset minua, olen...
Aivan tuossa ulkopuolella.
Niin.
On mennyt liian kauan.
Luojan kiitos.
-Missä Damon on? -Se ei ole vielä ohi.
-En voi liikkua. -Tiedän.
Ei. Et halua tehdä tätä.
Taistele vastaan.
Taistele vastaan! Työnnä minut pois päältäsi!
Yritän.
Mutta väitän, että olet vahvistunut.
Pidättele minua.
Pyydän.
Pelkäänpä, että olen rajoillani.
-Olen niin pahoillani, Enzo. -Kaikki hyvin.
Mutta tarvitsen yhden asian sinulta.
Kun tämä on ohi, älä muista tätä hetkeä.
Muista ne muut.
Uudenvuodenaatto ja samppanja.
Järkyttävä kitaransoittosi, joka ei koskaan kehittynyt,
vaikka väitin muuta.
Muista, että...
Koin yli vuosisadan kipua ja yksinäisyyttä,
ennen kuin löysin sinut.
Ja sitten kolme mahtavaa rakkauden täyteistä vuotta.
Rakastan sinua.
Rakastan sinua, Enzo.
Siinähän sinä olet.
En pysty pidättelemään enempää.
Ei sinun tarvitse.
No... Syty nyt.
Syty!
Hän teki sen.
Hän teki sen!
Ei enää arpea.
Niin. Hän taisi onnistua.
-Vien lapset kotiin. -Hyvä. Ja minä haen tavarani.
Ei.
Ei, sinun pitäisi...
Sinun pitäisi jäädä.
Muutit elämäni, tiedäthän sen?
Tarkoitan, että käänsit sen täysin.
Ja sen vuoksi minä...
Tulen aina rakastamaan sinua,
vaikka tiedänkin, ettet rakasta minua samoin.
-Ric. -Kaikki on hyvin.
Suoraan sanoen, tiesin sen aina.
Mutta meillä...
Meillä oli hetkiä, jolloin tunsimme yhteyttä.
Kun nauroimme lapsille tai...
Olimme kyynelissä, koska olimme niin väsyneitä, että...
Luulen...
Luulen, että osa minusta uskoi,
että niistä hetkistä voisi tulla jotakin enemmän.
Mutta se ei olisi oikein sinua kohtaan ja...
Eikä se tosiaan olisi reilua minuakaan kohtaan.
-Olen niin pahoillani. -Älä.
Osa minusta rakasti ajatusta täydellisen onnellisesta perheestä.
Enkä halunnut päästää siitä irti.
Sinun pitäisi olla onnellinen.
Ansaitset kaiken, mitä haluat.
Ja mitä tahansa tapahtuukaan, Caroline,
sinä, minä ja lapset olemme perhettä.
Ja me tulemme aina olemaan perhe.
Onpa aikamoinen sotku, eikö olekin?
Penny.
-Tämä ei ole todellista. -Eikö?
Niin sekaisin kuin elämäsi on,
etkö aio edes harkita, että voisin olla aave?
-Anteeksi. En tarkoittanut... -Tiedän kyllä.
Olet surkea ampuja. Sen totesimme jo vuosia sitten.
Miten helvetissä sait itsesi tähän mukaan?
En voi paeta tätä elämää.
Sehän siinä juuri on, Matt.
Et ole tosissasi edes yrittänyt.
Joten mitä haluat tehdä?
Haluan vain olla kanssasi.
Pyydän, ota minut mukaasi.
Olen pahoillani, Matt.
Et kuulu minunkaan luokseni.
Sinua odottaa parempi elämä.
Sinun täytyy vain herätä ja löytää se.
Herää.
Herää!
Hän on tajuissaan.
Olet menettänyt paljon verta, mutta ei hätää.
Pysy hereillä. Kaikki järjestyy.
Hän on Damon.
Hän on kuin torakka. Hän selviää aina.
Olet yhä täällä.
Haluan vielä sanoa jotain, kunhan tämä on ohi.
OLEN TULOSSA. VARAA VISKIÄ.
Hän on kunnossa.
Kuten aina.
Mitä halusitkaan sanoa, voit sanoa sen nyt.
Valehtelin aiemmin.
Jää alkoi sulaa.
-Älä luule saaneesi anteeksi. -Olen todellakin saanut anteeksi.
Olet tavallaan saanut anteeksi.
Olisiko ollut liikaa vaadittu tehdä se viitisen minuuttia aiemmin?
Hetkinen. Onko Enzo yhä elossa?
Hemmetti, luulin odottaneeni tarpeeksi kauan.
Kiitos.
Kiitä minua henkilökohtaisesti lahjojen kanssa. Ja...
Damon.
-Haloo? -Odota hetki.
-Damon. -Elena?
-Mitä sanoit? -Kuulen hänet holvissa.
Damon, Elena on varastossa Brooklynissa.
Tiedän, mutta...
Damon.
-Mitä jos jotain sattui? -Auta minua.
-Mitä jos Arsenaali vei hänet? -Ei vienyt.
-Pyydän. -Minun on pakko varmistaa.
Damon. Tule pois sieltä.
Pyydän, auta minua.
Olen niin yksin.
Tarvitsen sinua.
-Missä olet? -Aivan tässä.
-Missä hän on? -Holvissa.
-Hän on sulkenut turvaoven. -No, aukaise se.
Emme voi. Sen voi avata vain Arsenaalin jäsen.
-Mikset tuonut Enzoa? -Toinhan minä.
Damon?
Sinäkö vain?
Livahdin salaa.
Ei huvittanut pelata sakset-paperi- kiveä siitä, kuka pelastaa henkesi.
Kovin sankarillista sinulta.
En jätä kavereita jälkeeni. Ei sovi tyyliini.
Ja tyttöni näyttää ajattelevan, että olet hänen paras ystävänsä.
Sankarit miellyttävät aina tyttöään.
Sitten pitäisi kai varoittaa sinua, että siinä ei aina käy hyvin.
Niin aavistelinkin.
Mutta älä huoli.
Ei se ole niin pahaa kuin ajattelet.
Se sattuu vain alkuun.
Ja sen jälkeen se on oikeastaan hauskaa.
Rakas Elena, olimme niin lähellä.
Stefan ja minä olimme selvittäneet ongelmamme.
Bonnie ja Enzo olivat saavuttamassa onnen.
Ja Damon toimi itse asiassa oikein ja epäitsekkäästi.
Odotimme päiväkausia siinä huoneessa.
Stefan ei nukkunut.
Hän paiskoi kaikkea, myös itseään, ovea vasten yrittäen avata sen.
Viikon päästä Alaric onnistui murtamaan turvakoodin.
Olimme valmistautuneet melkein mihin tahansa.
Paitsi siihen, mitä näimme:
se oli tyhjä.
-Enzo? -Puhdistettu täysin.
En tiedä, miten he pääsivät ulos, mutta he pääsivät.
-Enzo? -Olen huolissani Bonniesta.
Hän menetti kaksi lähintä ihmistään,
eikä pysty tekemään paikannusloitsua.
Hänen taikansa ei koskaan palannut. Hän kokee täyttä avuttomuutta.
Otin yhteyttä kaikkiin kontakteihini
tietäen heidän ilmaantuvan ennemmin tai myöhemmin.
Olin heille sen velkaa.
Sitten lähdin, koska tämä ei ole minun taisteluni.
Jos haluan koskaan olla onnellinen, minun on tunnistettava ne.
Meni kolme kuukautta, ennen kuin kuulimme ensimmäisen huhun.
Katoamisten sarja länsirannikolla. Se oli rohkaisevaa.
Mutta luvut kasvoivat.
Kaksikymmentä. Viisikymmentä. Kuusikymmentä ihmistä kateissa.
He ovat sen takana. Tiedän sen.
En tiedä, mikä heitä vaivaa, tai mitä he tekevät, tai miksi,
mutta lupaan sinulle, että saamme heidät takaisin.
Mitä ikinä siihen mennessä tapahtuukaan,
se ei ole hänen syynsä.
-Siinähän sinä olet. -Ikävöitkö minua?
Tämä ei menetä hohtoaan, vai mitä?
Ei todellakaan ole vielä menettänyt. inua?