- Tidligere: - Det i den hvælving vil ud.
Lov mig, at du ikke lader Alex befri det.
- Vær nu sød, Bonnie. - Ingen kommer ud.
Hun vil vågne op som mig. Fuld af had mod din slags.
Kom så langt væk fra hende som muligt.
Elsker du ham?
Kan man elske en og så forlade vedkommende?
Jeg er vred på dig. Du udsatte mig for et helvede.
Men jeg ser, du gør det rigtige nu.
Bonnies liv er forbundet til den sidste Evige.
Vi kan forsøge at bryde forbindelsen. Desværre er han i Våbenkammeret.
Det onde i kælderen flygtede og kan være overalt.
Vi åbner stedet igen.
Har du ikke hørt fra ham?
Nej. Ikke overraskende kunne Donovan ikke.
Nu er Bonnie ude på jagt.
- Hvor er hun nu? - Hun er ude efter en af os.
- Er du ikke i flyet? - Det blev aflyst. Hvor er du?
Jeg har løsningen. Våbenkammeret har et bevaret lig -
- der hedder den sidste Evige. Ødelægger vi det, er alt godt.
- Nej, så dør Bonnie. Og vi. - Jeg har hørt noget andet.
Af en der vil se dig død?
Efterkommer af folket, der skabte Rayna.
- De hader os. - Det er Bonnies eneste chance.
I bedste fald så ødelægger vi det, og alt bliver normalt igen.
I værste fald dør vi alle -
- og Stefan må fortælle om vores død til den vidunderlige Elena.
Har du glemt det andet problem?
Det ukendte, uhyggelige monster? Jeg ordner det.
Mindre tvetydigt, mindre skræmmende.
Du kan alligevel ikke komme ind.
Du skal ikke sige, hvad jeg ikke kan gøre.
Jeg kan ikke komme ind. Stefan, ring til din eks.
Ikke hende ved siden af, men Valerie. Hun kan fjerne forseglingen.
Ja, men jeg har ingen anelse om, hvor hun er.
Der er et tredje alternativ, og det er helt bedårende.
Den sødeste plan C, I nogensinde har set.
Nej, absolut ikke.
De skal bare lægge deres små hænder på ...
- Mine børn skal ikke deltage. - Det er for Bonnies skyld.
Nej, så vi slipper for at flygte. Jeg bruger ikke mine børn.
Vores ar knytter os til hende. Hun hører os sikkert nu.
- Vi skal finde Valerie. - Ja, brormand.
Hvordan føles det, når du ser dem?
Jeg hører dele af samtaler. Nogle billeder.
Men for det meste mærker jeg dem. Deres følelser.
De er bange. Og det skal de være.
Trangen vokser sig stærkere.
Jeg kan mærke, det overtager. Og jeg vil ikke skade dem.
Bind rebene op. Jeg kan stoppe dig.
Jeg ved inderst inde, at jeg burde gøre det.
Jeg beklager, Matt.
Jeg hedder Enzo. Jeg er Bonnies ven.
Hun lyttede ikke, vel?
- Hun åbnede den alligevel. - Det er kompliceret.
- Hvis den ting kan komme ud ... - Derfor er jeg her.
Jeg må vide, hvad vi har at gøre med, så vi kan bekæmpe det.
Det går ikke. Man kan ikke dræbe det.
Det har levet i årtusinder.
Vær ikke bange. Sig, hvad det er.
Lizzie havde tre småkager, og jeg havde kun to.
- To en halv. - Meget småkagesnak om morgenen.
Pigerne ville have småkager, og far ville tænke på andet.
- Stressbagte du? - Det lød ikke særlig mandigt.
- Jeg savner dig, mor. - Jeg savner også dig.
- Vink farvel, piger. - Farvel!
Pas på dig selv.
De er tre år. De burde ikke være en del af denne verden endnu.
Lizzie stjal kræfter fra mig forleden.
Pigerne skulle til en vens fødselsdagsfest.
Lizzie tog Josies gavepose, jeg tog den, og hun tog fat i min arm.
Det var ikke meningen.
Jeg vil have, at de skal få en så normal barndom som muligt.
Det er din beslutning. Punktum.
Tak.
Men jeg har ikke tilgivet dig.
Hverken for at du forlod mig eller kidnappede mig.
- Ikke engang en lille smule? - Nej.
Jeg føler, at der er lidt tøbrud.
- Det er der slet ikke. - Okay.
- Bonnie? - Kør hurtigere.
- Hvad er der sket? - Jeg indhenter jer.
Stefan skal køre hurtigere.
- Hvordan indhentede du os? - Vi har en politisirene.
Okay, vi stopper ikke.
Alle enheder. Seks biler er kørt galt på vej 60.
- Vi er vel ikke på vej 60? - Jo.
- Åh nej ... - Jeg har styr på det.
Stefan?
Hvorfor føler jeg, at I nærmer jer?
- Lad os bare køre forbi. - Det kan jeg ikke.
Kom nu, Bonnie ...
Jeg beklager.
Nej!
Lad mig gætte. Det er et gammelt tentakelmonster, der dræber alt.
- Vær ikke fjollet. Ingen tentakler. - Vil jeg vide det?
Du går ind alligevel. Så nej, du vil ikke vide det.
- Har nogen hørt fra Valerie? - Unødvendigt.
- Du har en plan. Fortæl. - Det bliver ikke kønt.
Jeg er ikke fin i kanten.
En lille landingsbane lidt østpå fra Våbenkammeret. Kom.
Tag cowboystøvlerne med.
- Tror du, de er okay? - Det må vi gå ud fra.
- Og at hun er efter os. - Har du hørt fra Damon?
- Nej. Du må af sted. - Skal du ikke med?
Damon har nok en plan, der ikke involverer os.
Det kan ikke være godt. Jeg må tage mig af det.
- Er det her det bedste, du fandt? - Det nærmeste.
Hvor er piloten? Han sagde, at han ville være her.
- Du ringede og aflyste. - Nej.
Er du Damon Salvatore? Det var ham, der ringede.
Få piloten tilbage, inden jeg flår hovedet af dig.
- Lidt turbulens? - Snarere interferens.
- Salvatore Airlines. - Spiller du klog?
Tja, jeg fandt dig og din pilot og afslørede din plan -
- takket være min broderlige intuition. Ret klogt.
Jeg flygter fra en jæger, Stefan. Jeg vil gerne væk.
Det er ikke derfor, du sætter dig i flyet.
Du ved ikke, hvad jeg skal.
Du skal til Dallas og kidnappe to uskyldige børn.
Jeg skal dertil for at tale deres far til fornuft.
- Og hvis han siger nej? - Så kidnapper jeg dem.
- Det er det eneste rigtige. - Nej, det er op til Caroline.
- Hun tager fejl, Stefan. - Det er hendes valg.
Jeg vil lade hende træffe valget selv. Vi ses.
Hej.
- Fortæl. - Bonnie fik os næsten. Jeg er okay.
I kan ikke fortsætte på den måde.
Damon og Enzo kan helbrede hende.
- Det lyder godt. - Men de skal bruge Josie og Lizzie.
- Hvad? Hvad skal de? - De skal ind i Våbenkammeret.
Lizzie og Josie kan løfte Bonnies besværgelse.
Jeg sagde nej med det samme.
Jeg troede, det kun handlede om mig, Damon og Enzo.
Vi har intet imod at flygte.
Men så talte jeg med Bonnie i telefonen og ...
Hun er bange, Ric. Og hun er forpint ...
- Men de er dine børn. - Nej, Caroline. De er vores børn.
Vi må tage beslutningen sammen.
Hun er min bedste ven. Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Pigerne har ikke krammet deres mor i næsten en uge.
Hvis vi kan sørge for, det ikke bliver to uger eller tre -
- eller aldrig ...
Hvad skal vi gøre?
Matt? Er du okay, Matt?
- Er du okay? - Ja.
Jeg sidder fast. Er du okay?
Det er klart. For hvis jeg var død -
- ville det være slut, og alle ville kunne fortsætte med deres liv.
De ville også være døde. Hvis du dør, dør de også.
- Det vil fortsætte for evigt. - Jeg stoppede dig.
Jeg kan blive ved med at stoppe dig.
Du er et menneske, Matt. Det her er ikke din kamp.
Nej, forlad mig ikke, Bonnie.
Jeg beklager.
Bonnie!
Hallo? Jeg er såret og behøver hjælp. Kan nogen høre mig?
Du er meget stille.
Du er vel ikke sur over det med piloten?
Caroline kommer med børnene. Vi kommer ind. Det er vigtigst.
Hvad skete der med dig?
Vi fik et gennembrud i går. Du lavede en Damon.
Du traf det rigtige valg, og sked på konsekvenserne.
Vi var endelig enige, Stefan.
Så tilbringer du en nat med blondinen -
- og du er dit gamle, kedelige, ansvarsfulde jeg igen.
Var det rigtigt at tage Caroline mod hendes vilje?
100 procent.
Du sagde, det er sådan, man ved, man elsker en.
Og jeg troede dig næsten.
Jeg troede, at min kærlighed til hende var så stærk -
- at jeg ville gøre alt for at beskytte den.
Men det er ikke kærlighed, Damon. Det er frygt.
Du sov ikke ind, fordi du elsker Elena -
- men fordi du var bange for, at du ville gøre noget slemt -
- og miste hende. Den frygt var så stærk -
- at den overskyggede kærligheden til mig, Bonnie og alle andre.
- Det handlede ikke om dig. - Jo.
Jeg så dig i øjnene og bad dig om at blive.
Du vendte mig bare ryggen.
Jeg tænkte på det i går, da jeg "lavede en Damon".
Og jeg indså, at jeg aldrig vil være sådan.
Jeg nægter at lade mig styre af frygt. Jeg vil ikke være dig.
De er her.
Ved I, hvorfor vi er her?
Noget i den bygning er meget vigtigt. Vi har brug for det.
Men dørene er låst.
Vi har brug for hjælp med at åbne dem.
Vil I vide noget sejt? I to er specielle.
Det er jer, der er nøglen.
Lad os lege en leg. Læg hånden på døren.
Husker I Amys fødselsdagsfest?
Jeg tog din gavepose. Hvad skete der?
- Jeg gjorde dig fortræd. - Ja.
Fordi jeg tog noget fra dig.
Hvordan ville det føles, hvis nogen prøvede at tage mig fra jer?
- Jeg ville blive sur. - Trist.
Også jeg. Hvis vi ikke kommer ind, kan det gå sådan.
Jeg kan måske aldrig mere se jer, kramme jer -
- eller putte jer om aftenen.
- Det virker. - Fortsæt, piger.
Godt klaret.
I var dygtige. Det er overstået.
Vil du sige undskyld for mit ben? Jeg ved, hvad I planlægger.
Jeg ser alle vente ved Våbenkammeret.
De er lette mål, Enzo.
Alle venter ikke ved Våbenkammeret.
- Hvad laver du? - Jeg gør min del.
Jeg vil bede dig om en tjeneste. Tænk på mig.
- Nej. - Nu sårer du mig lidt.
Jeg ved, du ikke kan styre det, men du kan fokusere.
Jag kun mig, så vores venner får lidt tid.
- Jeg fanger dig. - Du må stole på mig.
Kom nu, søde. Jagt mig lidt.
- Okay, jeg ser dig. - Kom og tag mig.
Hvor er de små?
De er langt væk fra uanset hvad, der kommer ud derfra.
Skal noget komme ud, skal vi kunne komme ind.
Godt. Skal vi?
- Stefan ... - Hvad du end vil sige ...
Sig det, når det her er overstået.
Det her ser jo ... lovende ud.
Tja, jeg har set værre.
Det, der var derinde, hvor man ikke måtte komme ind ...
- Ved vi, hvad det er? - Jep. Noget slemt.
Enzo sagde, den sidste Evige er i en kiste.
Nu finder vi den og forsvinder herfra.
Hvorfor stoppede du?
Jeg løb tør. Du havde fanget mig alligevel.
Jeg ved ikke, hvad du føler.
Men jeg tænkte, at hvis du kom her, så kunne vi spise -
- og få noget at drikke en sidste gang.
Du ved, at jeg ikke kan gøre det.
Kom nu. Min risotto er ikke så tosset.
Jeg er virkelig ked af det.
Det er den måske.
Det er ret uhyggeligt.
Enzo bad os om ikke at gå ind.
Vi har ledt alle andre steder. Hvis du er bange -
- kan du vente udenfor med de treårige.
Damon. Er du klar til det her eller ej?
Ja. Ja, det er jeg.
- Men jeg gør det alene. - Glem det.
- Det er farligt. - Derfor skal jeg med.
Lad mig gøre det, Stefan. En pige venter på dig derude.
Hvis der sker dig noget, så får jeg skylden senere.
- Pyt. Jeg kan hjælpe dig. - Det ved jeg.
Du har hjulpet mig. Igen og igen.
Du har hjulpet mig, og du har altid måttet lide for det.
Denne gang har jeg brug for en anden slags hjælp.
Jeg har brug for, at du giver slip.
Lad mig gøre det eller fejle. Men lad mig gøre det selv.
Undskyld, jeg gik fra dig den aften. Du har ret. Jeg var bange.
Jeg vidste, at du ville blive vred, men også at du ville klare dig.
Jeg ved, jeg begår fejl sommetider, og du vil gøre det godt igen -
- men denne gang må du tro på mig.
Okay?
Damon, jeg ...
Ønsker du ikke, at dit liv skal styres af frygt?
Så må du gå fra mig denne gang.
Og vær ikke bange for, hvad der sker.
Stol på, at jeg klarer mig. På den ene eller anden måde.
Jeg klarer mig.
Ja.
Okay.
- Har du brug for mig, så er jeg ... - Lige udenfor.
Ja.
Der er gået for lang tid.
Gudskelov.
- Hvor er Damon? - Det er ikke slut endnu.
- Jeg kan ikke bevæge mig. - Det ved jeg.
Nej, gør det ikke.
Kæmp imod. Kæmp imod!
- Skub mig væk! - Jeg prøver.
Men du er blevet stærkere.
Hold mig væk. Kom nu. Kom nu!
Jeg er bange for, at jeg ikke kan mere.
- Jeg er ked af det, Enzo. - Det gør ikke noget.
Men jeg må bede dig om noget.
Når det er overstået, så husk det ikke.
Husk alt det andet. Nytårsaften og champagnen.
Og du var dårlig på guitar, selvom jeg sagde, at du blev bedre.
Jeg oplevede over et århundrede af smerte og ensomhed -
- inden jeg mødte dig.
Og så fulgte tre vidunderlige år fyldt med kærlighed.
Bonnie. Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, Enzo.
Der er du jo.
Jeg kan ikke kæmpe imod længere.
Det behøves ikke.
Kom nu.
Kom nu!
Han gjorde det!
- Ingen ar længere. - Ja, han klarede det.
- Jeg tager børnene med hjem. - Godt.
- Jeg henter mine ting. - Nej. Nej, du må hellere blive.
Du forandrede mit liv. Det ved du vel?
Du forandrede det helt.
Og for det ...
... vil jeg altid elske dig.
Selvom jeg ved, at du ikke elsker mig sådan.
- Ric ... - Det gør ikke noget.
For at være ærlig så har jeg altid vidst det.
Men vi har haft visse øjeblikke, hvor vi var ...
Helt perfekt på linje. Vi grinede med børnene ...
Eller også var vi i tårer, fordi vi var så udmattede.
Jeg går ud fra, at en del af mig troede -
- at de øjeblikke kunne udvikle sig til noget mere.
Men det ville være uretfærdigt over for dig.
Og over for mig.
- Jeg er ked af det. - Nej ...
En del af mig elskede tanken om en perfekt og lykkelig familie.
Jeg ville ikke give slip på det.
Du skal være lykkelig. Du fortjener alt det, du vil have.
Og hvad der end sker, Caroline -
- så er du, jeg og børnene en familie.
Og vi vil altid være en familie.
Sikke et rod, ikke?
Penny ...
Det her er ikke virkeligt.
Som dit liv ser ud, er det så helt umuligt -
- at jeg kunne være et spøgelse?
- Jeg er så ked af det. - Det ved jeg.
Du er dårlig til at skyde. Det vidste vi for flere år siden.
Hvordan havnede du sådan her?
- Jeg kan ikke undslippe det her liv. - Det er lige det, Matt.
Du har egentlig ikke prøvet.
Hvad vil du gøre?
Jeg vil være sammen med dig.
Vær sød at tage mig med.
Undskyld, Matt. Du hører heller ikke hjemme hos mig.
Der er et bedre liv for dig derude. Du skal bare vågne op og finde det.
Vågn op.
Vågn op!
Han er vågen.
Du har mistet meget blod, men du klarer den.
Han er Damon. Som en kakerlak. Han overlever altid.
Du er her stadig.
Jeg ville fortælle dig noget, når det her var overstået.
JEG SMUTTER VÆR KLAR MED WHISKY
Han er okay.
Det er han altid.
Men så ... Hvad du end ville sige til mig -
- så sig det nu.
Jeg løj før.
Der var vist lidt tøbrud.
- Hvis du tror, du er tilgivet ... - Helt tilgivet.
Ja, på en måde.
Kunne du ikke have klaret det fem minutter før?
Vent, lever Enzo endnu? Jeg troede, jeg ventede længe nok.
- Tak. - Tak mig med gaver.
- Og ... - Damon.
- Hallo? - Vent lidt.
- Damon. - Elena?
- Hvad sagde du? - Jeg kan høre hende.
Damon. Elena er i et pakhus i Brooklyn.
Jeg ved det godt, men ...
Damon.
Hvad hvis der skete hende noget?
- Hvis Våbenkammeret tog hende? - Det gjorde de ikke.
Jeg må være sikker på det.
Kom væk derfra, Damon.
Vær sød at hjælpe mig.
Jeg er så ensom. Jeg har brug for dig.
- Hvor er du? - Her.
Han er i hvælvingen.
- Men han lukkede døren. - Åbn den.
Det kan kun en fra Våbenkammeret.
- Hvorfor ikke tage Enzo med? - Han er med.
Damon?
- Kun dig? - Jeg stak af.
Jeg ville ikke spille sten, saks, papir om, hvem der skulle redde dig.
Meget heltemodigt.
Jeg lader ikke folk i stikken. Ikke min stil.
Og min kæreste mener vist, at du er hendes bedste ven.
Og en helt gør altid det, der er bedst for pigen.
Jeg bør advare dig. Det ender ikke altid så godt.
- Det fornemmede jeg. - Bare rolig.
Det er ikke så slemt, som du tror. Det gør kun ondt i starten.
Og så er det ret sjovt.
Kære Elena. Vi var så tæt på.
Stefan og jeg havde løst problemerne.
Bonnie og Enzo havde næsten fundet lykken.
Og Damon traf faktisk det rigtige og uselviske valg.
Vi ventede i det rum i flere dage.
Stefan sov ikke. Han smed alt mod døren -
- inklusive sig selv for at åbne den.
Efter en uge lykkedes det Alaric at knække koden.
Vi var forberedt på næsten alt.
Undtagen det vi så.
- Det var tomt. - Enzo?
Helt tømt.
Jeg ved ikke, hvordan de kom ud, men det gjorde de.
Jeg er bekymret for Bonnie.
Hun har mistet dem, hun holdt mest af -
- og kan ikke engang lave en lokaliseringsbesværgelse.
Hendes magi kom aldrig tilbage. Hun føler sig hjælpeløs.
Jeg opsøgte alle mine kontakter.
Jeg vidste, at de ville dukke op. Jeg skyldte dem det.
Men så tog jeg af sted.
Det er sørgeligt, men det her er ikke min kamp.
Skal jeg nogensinde blive lykkelig, må jeg vide, hvem der er det.
Der gik tre måneder, før vi hørte det første rygte.
En række forsvundne personer ude vestpå.
Det var opmuntrende, men så steg antallet.
20. 50. 60 forsvundne.
Det er dem. Jeg ved det.
Jeg ved ikke, hvad der er galt med dem, hvad de gør -
- eller hvorfor, men jeg lover, at vi nok skal få ham tilbage.
Du skal bare vide, at hvad der end sker fra nu af ...
Det er ikke hans skyld.
- Der er du jo. - Har du savnet mig?
Man bliver aldrig træt af det, vel?
Nej, det er ikke sket endnu. t, vel?