Viděli jste...
To, co je v tom trezoru... chce ven.
A ty mi musíš slíbit, že Alex nedovolíš, aby to vypustila.
-Slibuju. -Bonnie, prosím!
Nikdo se nedostane ven.
Až se vzbudí, bude jako já,
plná nenávisti k tobě a tvému druhu,
Musíš se od ní dostat co nejdál to půjde.
-Miluješ ho? -Já nevím.
Můžeš někoho milovat, a pak ho opustit,
když se nejvíc potřebujete?
Pořád jsem na tebe naštvaný.
Doslova jsi mě vystavil peklu
a nechci to hodit za hlavu.
Ale vnímám to dobro, co poslední dobrou děláš.
Bonniin život je spojen s tím posledním Věčným.
Když to spojení přerušíme, možná zrušíme i tu kletbu.
Naneštěstí pro nás leží ten Věčný ve Zbrojnici.
To zlo ze sklepa uteklo z trezoru
a teď může být kdekoliv.
Celé to znovu otevřeme.
-Neozval se ti? -Ne.
Což znamená, a nikoho to jistě nepřekvapí,
že Donovan selhal a Bonnie lovkyně je někde v prachu.
-A kde teď teda je? -Jde po jednom z nás.
Kde jinde?
Nemáte být v letadle?
Let zrušili kvůli bouři. Kde jsi?
Jsem v Zemi řešení, zlato.
Kde je ve Zbrojnici
zachovaný poslední Věčný.
Stačí, když ho zničíme a z Bonsterky už nebude monsterka.
Ale když zabiješ Věčného, Bonnie umře.
-A s ní i my. -Bylo mi řečeno něco jiného.
Kým? Někým, kdo tě chce mrtvého?
Potomkem lidí, kteří stvořili Raynu Cruzovou.
Jo, kteří nás nenávidí.
Je jedno, jestli jim budeme věřit, je to Bonniina jediná šance.
Hele, v nejlepším případě to zničíme
a všechno se vrátí do normálu.
V nejhorším případě...
umřeme a Stefan pohádku o naší zkáze
bude povídat milované Eleně.
Nezapomínáš na ještě jeden související problém?
Myslíš tu nejednoznačně děsivou stvůru z trezoru?
Dělám na tom. Až bude méně nejednoznačné, bude míň děsivé.
To je jedno. Bonnie zapečetila celou Zbrojnici.
-Nemůžete se dostat dovnitř. -Nevykládej mi, co nemůžu.
Nemůžu se dostat dovnitř. Plán B. Stefane, zavolej svojí bývalce.
Samozřejmě ne té vedle tebe.
Valerii. Může tu pečeť prolomit.
To je super, ale já nemám nejmenší ponětí, kde bych ji měl hledat.
Je tu ještě třetí možnost.
A řeknu vám, že je naprosto rozkošná.
Je to nejroztomilejší plán C, jaký jste kdy viděli.
Ne! Rozhodně ne.
Stačí, aby jen přišly ke dveřím
a položily na ně svoje sifonské ručičky...
Ne, moje děti z toho vynecháme, Damone.
-Je to pro Bonnie! -Ne, je to pro nás.
Abychom už neutíkali.
Není to dost dobrá výmluva,
abychom do toho zatáhli děti.
Víš, že nás s ní ty jizvy spojují, že?
Zřejmě slyší všechno, co si teď vykládáme.
-Najdeme Valerii. -Jak myslíš, brácho.
Jaké to je, když je vidíš?
Slyším útržky rozhovorů.
Nějaké obrazy.
Ale hlavně je cítím.
Jejich emoce.
Bojí se.
A mají proč.
To nutkání je čím dál silnější.
Cítím, jak ztrácím kontrolu.
Nechci jim ublížit.
Tak mě rozvaž. Pomůžu ti. Můžu tě zastavit.
Ve svém srdci cítím, že bych měla.
Promiň, Matte.
Jmenuju se Enzo. Bonniin kamarád.
Neposlechla, že ne?
Po tom všem, co jsem řekla, ten trezor stejně otevřela?
Je to složité.
Jestli ta věc unikne do světa, tak jsme...
Proto jsem tady.
Potřebuju vědět, s čím přesně se potýkáme, abychom mohli bojovat.
Nedá se s tím bojovat. Nemůžete to zabít.
Je to živé už tisíce let.
Neboj se, drahá.
A teď mi řekni, co to je.
Lizzie měla tři sušenky a já jsem měla jenom dvě.
-Dvě a půl. -Páni.
Na 8 ráno je to hodně povídání o sušenkách.
Jo, holky chtěly sušenky
a taťka potřeboval něčím odvést pozornost.
Takže jsi ze stresu pekl?
Určitě se to dá říct nějakým mužnějším způsobem.
-Chybíš mi, mami. -Taky mi chybíš, kočičko.
-Tak jo, zamávejte na rozloučenou. -Ahoj.
Buď opatrná.
Jsou jim tři roky.
Neměly by se zaplést s tímhle světem. Ještě ne.
Lizzie mě onehdy zasifonovala.
Holky měly na narozeninové oslavě kamarády
a Lizzie vzala Josie dobroty.
Sebrala jsem jí je a ona mě popadla za ruku.
Nechtěla to udělat.
Já jen chci, aby měly co nejnormálnější dětství.
Je to tvoje rozhodnutí. Tečka.
Děkuju.
Pořád sis to u mě nenapravil.
Že jsi odešel, ani ten únos.
-Ne? -Ne.
-Ani trošičku? -Ne, ani trošičku.
Cítil jsem, jak se prolomily ledy.
Rozhodně se žádné ledy neprolomily.
Dobře.
-Bonnie? -Musíte jet rychleji.
-Proč? Co se stalo? -Doháním vás!
Řekni Stefanovi, ať jede rychleji a nezastavuje.
Jak jsi nás mohla dohonit?
Máme policejní sirénu. Ta dost pomáhá.
Dobře. Nezastavíme, slibuju.
Všem jednotkám, máme nehodu 6 aut, Franklin Drive 60, východně.
Jsou hlášeni zranění. Hlaste se.
Neříkej mi, že jsme na 60.
Jsme na 60.
Ale ne.
Zvládnu to.
Stefane?
Proč mám pocit, že se přibližujete?
Stačí, když nás necháš projet, Bonnie.
-To nemůžu udělat. -Ale můžeš.
Ne, nemůže!
No tak, Bonnie.
Mrzí mě to.
Ne!
Budu hádat, je to starodávné zlo s chapadly
a zničí naše životy i svět, jak ho známe.
Nebuď směšný. Nemá to chapadla.
Chci to vůbec vědět?
-Odradí tě to od plánu? -Ne.
Tak to nechceš vědět. Ozvala se někomu Valerie?
-Není potřeba. -Někdo tu má plán.
-Nechceš se podělit? -Je nemorální.
Asi jsi zapomněl, jak nemorální dokážu být.
Příjezdová cesta pár mil východně od Zbrojnice.
Sejdeme se tam. Přines si kovbojské boty.
-Myslíš, že jsou v pořádku? -Musíme předpokládat, že jo.
A že po nás pořád jde.
Ozval se ti Damon?
Poslyš,
-měla bys jet. -Ty se mnou nepojedeš?
Damon se mi neozval,
zřejmě má plán, který s námi nepočítá.
Takže určitě nebude dobrý. Měl bych to pořešit.
-Nic lepšího jsi nenašel? -Lepšího jo, bližšího, ne.
Hej.
Kde je pilot?
Volal jsem mu. Říkal, že tady bude.
Byl tady, ale řekl jste, aby na to zapomněl.
-Jenomže já to neudělal. -Jste Damon Salvatore?
-Ano. -No, tak ten mu volal.
Okamžitě přiveď toho pilota, než ti rozervu hrdlo.
Turbulence?
Spíš neoprávněný zásah.
-Aerolinky Salvatore, můžu pomoct? -Myslíš, že jsi chytrý?
Vzhledem k tomu, že jsem vypátral tebe,
tvého pilota i tvůj plán, a to vše pomocí bratrské intuice,
tak si myslím, že jsem chytrý.
Zapomněl jsi, že utíkám před lovkyní, Stefane?
-Snažím se jí utéct. -Ale no tak.
Oba víme, že kvůli tomu do toho letadla nenasedáš.
-Vůbec netušíš, co mám v plánu. -Myslíš?
Myslím, že jsi chtěl zamířit do Dallasu a unést dvě nevinné děti.
Nebo chci zamířit do Dallasu rozumně si
promluvit s jejich otcem.
A když řekne ne?
Tak ty dvě nevinné děti unesu,
protože je to správná věc.
Správná věc je nechat Caroline, jejich matku,
-rozhodnout, co je pro ně nejlepší. -To se ale plete, Stefane.
Je to její rozhodnutí a já ho nechám na ní. Zatím.
-Ahoj. -Ahoj.
Povídej.
Bonnie nás skoro dostala, ale jsem v pořádku.
Hele, v tomhle nemůžete pokračovat.
Musíte najít jiné řešení.
-Damon a Enzo ji můžou napravit. -Tak to je super.
Zahrnuje to Josie a Lizzie.
Co? Co chtějí?
Dostat se do Zbrojnice.
Lizzie a Josie dokážou zrušit Bonniino kouzlo.
Řekla jsem ne. Okamžitě.
Řekla jsem si, že se to týká jen mě, Damona a Enza, a to je v pořádku.
Já jsem ochotná utíkat, oni jsou ochotní utíkat...
Ale pak jsem s Bonnie mluvila po telefonu a...
Je vyděšená, Ricu.
A trpí.
Ale jsou to tvoje děti a já to rozhodnutí nebudu dělat za ně.
Nejsou to jen moje děti, Caroline. Jsou to naše děti
a tohle rozhodnutí musíme udělat společně.
Je moje nejlepší kamarádka.
Nevím, co mám dělat.
Hele, je to už skoro týden, co holky
objaly svou mámu naposledy, takže...
Pokud můžeme udělat něco,
aby to nebyly týdny dva nebo tři nebo nikdy...
tak mi řekni, co musíme udělat.
Matte?
Matte, jsi v pořádku?
Jsi v pohodě?
Jo.
Jen jsem tu zaseknutý.
Co ty? Jsi v pořádku?
Jistě že ano.
Kdybych byla mrtvá, bylo by po všem
a všichni se mohli vrátit ke svým životům.
Ale takové štěstí nemáme.
Taky by byli mrtví, Bonnie. Jsou označení.
Když umřeš ty, tak oni taky.
-Bude to pokračovat do nekonečna. -To je dobré. Zastavil jsem tě.
Můžu to dělat dál.
Jsi člověk, Matte.
Ty do tohohle boje nepatříš.
Ne, ne, ne, ne. Nenechávej mě tady, Bonnie.
Je mi to líto.
Bonnie!
Haló? Jsem zraněný a potřebuju pomoc. Je tam někdo?
Jsi nezvykle zamlklý.
Neříkej, že jsi pořád naštvaný kvůli pilotovi.
Caroline přivede své děti a dostaneme se dovnitř
a na ničem jiném nezáleží.
Co se ti stalo?
Včera jsme udělali pokrok.
Choval ses damonovsky.
Udělal jsi správné rozhodnutí nehledě na následky.
Na něčem jsme se shodli, Stefane.
Vydal jsem k tomu tiskovou zprávu.
A pak jsi strávil noc s blonďatou ambicí.
Teď jsi svoje staré nudné já, co mu záleží na důsledcích.
Co to sakra je?
Fakt si myslíš, že jsem udělal dobře,
když jsem Caroline odvezl?
Na sto procent.
Říkal jsi, že to znamená, že někoho miluješ.
A na vteřinu, jsem ti doopravdy věřil.
Myslel jsem si, že moje láska ke Caroline je tak silná,
že bych udělal cokoliv, abych ji ochránil.
A pak jsem si uvědomil, že to není láska, Damone. Je to strach.
To bys měl napsat na přáníčko.
Tu noc, co ses uložil v rakvi,
to nebylo, protože bys miloval Elenu.
Ale proto, že jsi měl strach,
abys neprovedl něco strašného
a tím ji navždy neztratil.
A ten strach byl tak silný,
že překonal lásku, kterou jsi cítil ke mně, Bonnie nebo někomu jinému.
Nešlo o tebe, Stefane.
Jasně, že šlo o mě.
Díval jsem se ti do očí, Damone, a prosil tě, ať zůstaneš.
A ty ses obrátil zády, jako by o nic nešlo.
A o tom jsem včera přemýšlel,
když jsem se zachoval damonovsky.
A uvědomil jsem si,
že takový nikdy být nechci.
Odmítám se nechat ovládat strachem.
Odmítám být tebou.
Jsou tady.
Víte, proč jsme tady?
Uvnitř budovy je něco důležitého,
co opravdu potřebujeme.
Problém je, že jsou ty dveře zamčené,
takže potřebujeme vaši pomoc, abychom je otevřeli, ano?
Chcete vědět něco super?
Vy dvě jste výjimečné, protože jste klíče.
Zahrajeme si hru. Všichni dají na dveře jednu ruku.
Pamatuješ na Amyiny narozeniny?
Vzala jsem ti tašku a ty jsi udělala co?
Ublížila jsem ti.
Ano, protože jsem ti něco vzala.
A...
... jak by ses cítila, kdyby ti chtěl někdo někdo vzít mě?
-Naštvaná. -Smutná.
Jo, já taky.
A když nedostaneme, co je uvnitř, mohlo by se to stát.
Už bych vás nikdy nemusela
vidět nebo vás obejmout nebo...
... vás večer uložit.
-Funguje to. -Pokračujte, holky.
Dobrá práce.
-Dobrá práce! -Vedly jste si dobře.
-Obě jste si vedly moc dobře. -Už je po všem.
Voláš, aby ses mi omluvil za tu nohu?
Vím, co máš v plánu.
Vidím, že všichni čekají ve Zbrojnici.
Jste tam na ráně, Enzo.
Jo, až na to, že ne všichni čekají ve Zbrojnici.
-Co děláš? -Svoji roli.
Potřebuju od tebe laskavost.
-Potřebuju, abys na mě myslela. -Ne.
Budu předstírat, že se mě to nedotklo.
Vím, že tvoje nutkání je silné,
že to nemůžeš kontrolovat, ale můžeš se soustředit.
Jdi po mně, jen po mně
a tvým kamarádům to dá čas, aby to všechno vyřešili.
-Chytím tě, Enzo. -Nepodceňuj mě.
No tak, lásko.
Zvu tě na malý lov.
Dobře.
-Vidím tě. -Tak pojď a chyť mě.
Kde jsou malí špunti?
Pryč od toho, co odtamtud vyleze.
Aby se něco dostalo ven, tak se musíme dostat dovnitř.
Pěkně.
Můžeme?
-Stefane... -Cokoliv chceš říct,
řekni to, až bude po všem.
Páni, to vypadá... slibně.
Viděl jsem horší.
Víme, co je zač ta věc z trezoru,
který jsme neměli otevřít?
-Jo. -Je to zlé.
Enzo říkal, že poslední Věčný je někde v rakvi.
Tak tu věc pojďme najít a vypadneme odsud.
Proč jsi zastavil?
Docházel mi benzín,
což znamená, že bys mě stejně chytila.
Vůbec nedokážu pochopit, co cítíš...
Když už jsi tady...
-Enzo... -Možná bychom si mohli
ještě naposledy dát něco k jídlu a pití.
Víš, že to nemůžu udělat.
No tak. Zas tak špatné to rizoto není.
Je mi to líto.
Možná je.
Tohle je fakt děsivé.
Enzo říkal, že nemáme chodit do trezoru.
Všude už jsme to prohledali.
Jestli se bojíš, Damone, běž ven
a počkej tam s tříletými dětmi.
Damone.
Jsi na to připravený nebo co?
Jo.
Jo, jsem.
Ale udělám to sám.
-To teda ne. -To, co je dole, není nic dobrého.
-Proto mě potřebuješ. -Nech to na mně, Stefane.
Venku na tebe čeká holka,
a když tam se mnou půjdeš a domrvíš to,
budeš s ní mít problém a budeš vinit mě.
To je mi jedno. Můžu ti pomoct.
Já vím, že můžeš... a taky jsi to udělal.
Pomáhal jsi mi. Zas a znovu jsi mi pomáhal.
A zas a znovu se ti to vymstilo,
takže tentokrát potřebuju jinou pomoc, jo?
Potřebuju,
abys mě nechal jít.
Nech mě uspět, nebo to pokazit,
ale dovol, ať to udělám sám.
Je mi líto, že jsem od tebe tehdy odešel.
Měl jsi pravdu, bál jsem se.
Věděl jsem, že budeš naštvaný, ale taky jsem věděl, že budeš v pořádku.
Víš, že se občas rozhodnu blbě a že čekáš,
až to všechno pomine, ale teď
potřebuju, abys mi věřil.
Chápeš?
Damone, já...
Nechceš život, který ovládá strach?
Tak tentokrát
odejdi ty ode mě
a neboj se toho, co se stane.
Věř tomu, že budu v pořádku.
Tak či onak
budu v pořádku.
Jo.
Dobře.
Hele, jestli mě budeš potřebovat, budu...
-Hned venku. -Jo.
Bože, trvá to už moc dlouho.
Můj bože, díky bohu.
-Kde je Damon? -Ještě není konec.
-Nemůžu se pohnout. -Já vím.
Ne, to nechceš udělat.
Bojuj se mnou.
Bojuj se mnou!
-Odstrč mě. -Snažím se,
ale obávám se, že jsi zesílila.
Drž mě zpátky.
Prosím, prosím.
Obávám se, že víc už nemůžu.
Je mi to líto, je mi to líto.
To je v pořádku, to nevadí.
Ale potřebuju od tebe jednu věc.
Až bude po všem, tohle si nepamatuj.
Pamatuj si jiné věci.
Nový rok, šampaňské
a tvoji otřesnou hru na kytaru, která se nikdy nezlepšila,
i když jsem to říkal.
A pamatuj si,
že jsem zažil století bolesti a samoty,
než jsem tě našel.
A pak tři
úžasné roky plné lásky.
Miluju tě.
Miluju tě, Enzo.
Tady jsi.
Už se nedokážu držet zpátky.
Nemusíš.
No tak!
Udělal to. Zvládl to!
Už nemáš jizvu.
Jo, řekla bych, že to zvládl.
-Vezmu holky domů. -Dobře.
-Půjdu si pro věci a... -Ne.
Měla bys zůstat.
Změnila jsi mi život, víš to, že jo?
Úplně jsi ho obrátila naruby.
A za to
tě budu vždycky milovat.
I když vím, že mě nemiluješ stejně.
-Ricu... -To je v pořádku.
Abych byl upřímný, vždycky jsem to věděl.
Jenom jsme občas měli
chvilky, kdy jsme byli...
prostě skvěle sladění.
Smáli se dětem nebo...
brečeli, protože jsme byli vyčerpaní.
Řekl bych...
Asi jsem si myslel, že možná,
jednoho dne se ty momenty změní v něco víc.
Ale to by k tobě nebylo fér.
A určitě by to nebylo fér ani ke mně.
-Je mi to tak líto. -Ne.
Jedna moje část
milovala tu představu dokonalé, šťastné rodiny.
A nechtěla jsem se toho vzdát.
Měla bys být šťastná.
Zasloužíš si všechno, co chceš.
A nehledě na to, co se stane, Caroline,
ty, já, holky... jsme rodina
a vždycky, navždy, budeme rodina.
To je ale situace, co?
Penny...
-To není skutečné. -Vážně?
Vzhledem k tvému neuvěřitelnému životu
ani nezvážíš, jestli jsem duch?
-Je mi to líto, nechtěl jsem... -Já vím, vím to.
Máš hroznou mušku.
To jsme věděli už dávno.
Jak ses sem sakra vůbec dostal?
Tomuhle životu nedokážeš uniknout.
To je to, Matte.
Vlastně ses vůbec nesnažil.
Tak co chceš dělat?
Chci být s tebou.
Prosím, vezmi mě sebou.
Promiň, Matte.
Ke mně taky nepatříš.
Čeká tě lepší život.
Jen se musíš vzbudit a najít ho.
Prober se.
Vzbuď se!
Je při vědomí.
Ztratil jste hodně krve, ale budete v pořádku.
Zůstaňte vzhůru. Všechno bude v pořádku.
Je to Damon.
Je jako šváb.
Vždycky přežije.
Jsi pořád tady.
Ještě jsem ti chtěla něco říct, až bude po všem.
Je v pořádku.
Jako vždycky.
Takže, ať už jsi mi chtěla říct cokoliv,
můžeš to říct teď.
Předtím jsem lhala.
Ledy se prolomily.
Jestli si myslíš, že je ti odpuštěno...
-Je mi odpuštěno. -Je ti trochu odpuštěno.
Zabilo by tě, kdybys to udělal,
nevím, třeba o pět minut dřív?
Počkat, Enzo je pořád naživu?
Myslel jsem, že jsem čekal dost dlouho.
Díky.
Poděkujte mi osobně s dárky a...
Damone...
-Haló? -Vydržte.
-Damone... -Eleno?
-Co jsi to řekl? -Slyším ji v tom trezoru.
Damone.
Elena je ve skladišti v Brooklynu.
Já vím, ale...
Damone.
Co když se jí něco stalo?
-Co když ji našla Zbrojnice? -Nenašla.
-Prosím... -Musím se ujistit.
Damone! Vypadni odtamtud!
Prosím, pomoz mi.
Jsem tak sama. Potřebuju tě.
-Kde jsi? -Přímo tady.
-Kde je? -V trezoru.
-Zavřel bezpečnostní dveře. -Tak je otevřete.
Nemůžeme. To může jen někdo ze Zbrojnice.
-Proč jsi nepřivedla Enza? -Přivedla.
Damone?
Jsi sám?
Odplížil jsem se.
Nechtěl jsem hrát kámen, nůžky, papír
o to, kdo ti zachrání život.
Jak hrdinské.
Nenechávám za sebou lidi. To není můj styl.
Navíc to vypadá, že moje holka si myslí, že jsi její nejlepší kamarád.
A z toho, co jsem slyšel, hrdinové vždycky získají holku.
Tak to bych tě měl varovat.
Vždycky to tak skvěle nevyjde.
Tušil jsem to.
Ale neboj...
Není to tak hrozné, jak bys čekal.
Bolí to jen ze začátku.
A potom
je to celkem sranda.
Milá Eleno, byli jsme tak blízko.
Stefan a já jsme konečně vyřešili naše problémy.
Bonnie a Enzo měli nakročeno ke štěstí a Damon...
Damon vlastně udělal správnou věc.
Nezištnou.
Čekali jsme v pokoji celé dny.
Stefan nespal.
Na ty dveře házel všechno, i sebe,
jak se je snažil otevřít.
Po týdnu se Alaricovi povedlo prolomit bezpečnostní kód.
Čekali jsme skoro všechno,
až na to, co jsme viděli.
Byl prázdný.
Enzo?
Úplně vyklizený.
Nevím, jak se dostali ven, ale povedlo se jim to.
Enzo!
Mám strach o Bonnie.
Ztratila dva lidi, kteří jí byli nejbližší,
a nemůže udělat ani vyhledávácí kouzlo, aby je našla.
Její magie se nevrátila. Cítí se bezmocná.
Ozval jsem se všem svým kontaktům,
věděl jsem, že dřív nebo později se najdou.
Alespoň to jsem jim dlužil.
Pak jsem odešel.
Protože i když je to smutné, není to můj boj.
A jestli mám být někdy šťastný,
musím se naučit poznat, co je.
Za tři měsíce jsme slyšeli první zvěsti.
Na Západním pobřeží zmizelo několik lidí.
To nás povzbudilo.
Ale pak ta čísla rostla.
20, 50, 60 lidí, kteří zmizeli.
Jsou to oni, vím to.
Nevím, co s nimi je ,
nebo co dělají nebo proč,
ale slibuju ti, že je, dostaneme zpět.
Jen chci, abys věděla, že cokoliv se mezitím stane,
není to jeho chyba.
-Tady jsi. -Chyběl jsem ti?
To se nikdy neomrzí, co?
To vážně ne.
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022