Da, dna sergent Donovan.
Penny!
Nu. O, Doamne.
- Eu am ucis-o. - Nu te poţi învinovăţi, Matt.
Nu o fac. Dau vina pe tine.
E în regulă dacă vrei să vorbim despre Stefan, bine?
Nu am avut nimic să-i spun atunci,
şi nu am ce să spun despre el acum.
Dar nu ai avut un final.
- Nu am nevoie de unul. - Nu, eu am.
Trebuie să ştiu dacă efectele acelor pastile pot fi inversate.
Efectele sângelui meu nu pot inversate.
Asta înseamnă că ai condamnat-o
la moarte pe fata pe care o iubeşti.
Eşti la ultima ta viaţă.
Am vrea să luăm viaţa aceea şi să i-o transferăm lui Bonnie.
- Lasă alta să-ţi ducă povara. - Stai, ce?
Când se trezeşte, va fi la fel ca mine.
Te va urî pe tine şi pe cei ca tine.
Bonnie?
Încet şi sigur.
Hei. Cum te simţi?
Nu ştiu. Mă simt diferit.
Având în vedere că erai aproape de moarte,
probabil e un lucru bun.
Ştiu cum că simt. Mi-e sete şi foame.
- Mă ocup eu. - Îţi aduc un pahar cu apă.
Ok.
Hei.
Cred că vreau nişte bourbon.
Simplu.
Asta e fata pe care o iubesc.
Da.
Pentru ce ar trebui să ciocnim?
Pentru noi începuturi.
O, Doamne. Enzo, nu!
Ce se întâmplă?
Nu se întâmplă nimic, amice.
Asta e problema.
Bonnie nu se trezeşte.
Rayna ne-a dat ţeapă.
Nu ne-a spus că dacă-i dă viaţa ei lui Bonnie,
îi dă de fapt stilul ei de viaţă.
Aşa că atunci când Bonnie se va trezi va fi Rayna versiunea 2.0.
Şi darul ăsta începe cu un somn lung?
Nu am apucat să o întreb înainte să izbucnească în flăcări.
Şi înainte să întrebi, nu, nu am apucat să-l interoghez
pe şaman pentru că el a dispărut tot atunci.
- Damon, a funcţionat sau nu vraja? - Nu ştiu, Enzo.
Nu ştiu de ce nu se trezeşte.
Adică, măcar atât să facă să ne mulţumească că i-am salvat viaţa,
să deschidă ochii şi să ne spună dacă vrea sau nu să ne ucidă.
- Dacă nu vrea? - Ce?
O cunoşti la fel de bine ca mine.
Dacă se trezeşte înseamnă că va trebui să ne ucidă.
Deci dacă motivul pentru care Bonnie nu se trezeşte
este pentru că e Bonnie?
Cred că stă mai bine aici, nu?
E mai linişte.
Ai adus lumânările alea parfumate?
Nu chiar.
Nu. Nu vei face asta.
Ai auzit ce a spus Damon. Dacă se trezeşte...
Când se trezeşte.
Nu vom şti cum va fi sau cum se va simţi.
Şi dacă o legăm, vom lua acea decizie pentru ea.
Bine. Fără lanţuri.
Dar nu plec.
Ric. Ai avion într-o oră.
E ultimul zbor din seara asta,
iar Lizzie şi Josie au stat cu o dădacă două zile.
Ştiu, dar dacă nu o să iasă bine, eu sunt singura persoană pe care Bonnie
nu o va ucide pe loc, bine?
Ar trebui să fiu aici cu tine.
Când copiii noştri de trei ani sunt pe un alt fus orar?
Atunci, du-te tu acasă. Lasă-mă pe mine aici să ajut.
Ăsta e planul cel mai sigur şi logic.
Eu sunt cea mai potrivită persoană pe care să o vadă Bonnie când se trezeşte.
Şi tu eşti cea mai potrivită persoană pe care să o vadă fetele când se trezesc.
Du-te tu. Eu voi veni cât de repede pot.
Promit.
Mă voi asigura că te ţii de cuvânt.
Vom trece de asta.
Domnule? Ştiu că aţi spus să nu fiţi deranjat.
E vreo veste în cazul lui Penny?
Da, se pare că nu a fost un accident.
- Ai nevoie de ceva, ofiţere? - Da, aţi vrut să fiţi înştiinţat
dacă este vreo mişcare la casa Salvatore.
Se pare că e cineva acolo în seara asta.
Vreţi să mă duc eu acolo şi...
Nu, mă ocup eu.
- Ce vrei, Damon? - Nu-ţi verifici niciodată mesageria?
- Ţi-am lăsat nouă mesaje. - Da, scuze.
Am fost puţin ocupat spunându-i lui Matt Donovan
că din cauza lui a murit logodnica lui.
Vreau să ştiu cum a fost?
Probabil că nu. Probabil nu vrei să ştii nici
cât de tare ai încurcat-o cu Bonnie.
Scuze, cred că am apelat greşit. Am crezut că am sunat la "erou."
Trece timpul, frate, concentrează-te.
Mă concentrez, Damon.
Dar viaţa mea a explodat când am fost marcat
de sabia Raynei, mai ştii?
A trebuit să las în urmă tot ce iubesc şi să fug trei ani.
Oricât de mult aş vrea ca Bonnie să se trezească,
nu sunt nerăbdător să fac asta din nou.
Bine, înţeleg. Nu ai nicio idee.
Nici eu nu am.
Conversaţia asta a devenit foarte depresivă.
Nu am spus niciodată că nu am o idee.
Rayna obişnuia să spună că trebuie să mă ucidă, dar nu voia să o facă.
Îmi putea simţi umanitatea printr-un fel de legătură psihică.
Deci dacă Bonnie duce acelaşi război în mintea ai,
trebuie să-i dăm nişte muniţie.
Deci unul din noi trebuie să intre în subconştientul ei
şi să facă ce mai exact?
Să convingă creierul ei de vânător că nu toţi vampirii
sunt monştri egoişti şi violenţi.
De asta eu sunt cea mai proastă persoană pentru asta.
E fata mea. O voi face eu.
Nu, ar trebui să fiu eu. Am fost prietena ei cea mai bună înainte să fiu vampir.
Îi pot arăta diferenţele.
Are dreptate.
Nu am chef acum de cineva care să-mi sufle în ceafă.
Voiam să văd dacă ai nevoie de ceva.
Vrei să fii de ajutor?
Atunci fă ce ai de făcut şi pleacă, să mă pot concentra pe prietena mea.
Bine, înţeleg o aluzie.
Dacă ai crezut că a fost o aluzie, nu ai fost prea atent.
Acum pentru subiectul nostru preferat.
Cineva?
Vampiri.
Mit sau adevăr?
Bonnie?
Mit.
Greşit. Vampirii sunt la fel de întâlniţi acum ca ţânţarii.
Pot merge ziua, pot ucide din umbre.
Poate unii din prietenii voştri cei mai buni pot fi vampiri.
Deci ce facem când întâlnim
un vampir?
Cineva?
Îi invităm la petrecere.
Amuzant. Altcineva?
Şi tu, Bonnie? Ce ai face?
Ai sta acolo sau ai fugi?
Sau poate ai lupta?
Arată-mi cum să ucizi un vampir, Bonnie.
Asta nu e real!
Prin asta ai trecut?
Nu te apropia de mine.
- Nu eşti reală. - Ai dreptate pe jumătate.
Sunt în mintea ta.
Corpul tău e în siguranţă în dormitorul lui Damon.
Asta nu e adevărat.
Şi trebuie să te concentrezi pe mine, Bonnie,
prietena ta.
Caroline.
Ceva se joacă cu mintea mea.
Toate amintirile mele sunt transformate în aceste coşmaruri ciudate.
E creierul tău care se schimbă să urască vampirii, să devină vânător.
- Trebuie să te împotriveşti. - Încerc.
Nu vreau să te rănesc.
Trebuie să te concentrezi pe cine sunt,
nu pe ce sunt.
Am copii acum, Bonnie, şi o familie.
Ar trebui să vezi fetele. Au crescut aşa mult.
Trebuie să te lupţi cu vocile din capul tău.
Deschide ochii şi vino să iei cina cu noi.
Ne lipseşti aşa mult.
Copiii tăi ştiu că
eşti vampir?
Nu, încă nu am avut discuţia asta cu ele.
Aşteptăm mai întâi discuţia cu păsările şi albinele.
Şi când le înveleşti seara,
şi le dai părul la o parte de pe gâturile lor,
le admiri puţin?
Bonnie, asta e scârbos.
Acum vorbeşte instinctul tău.
Luptă-te cu el.
Nu mă pot împotrivi. Te văd doar cum pierzi controlul.
Cum răneşti acele fetiţe.
Nu, eu nu sunt aşa.
Ştii că nu sunt aşa.
Şi ai tupeul să le numeşti copiii tăi.
Ce s-a întâmplat? Cum a mers?
Cam cât de rău se putea.
Nu.
- M-a înjunghiat. - În vis?
Da. Cum se poate asta?
Nu ştiu. E posibil să fi fost marcată.
- Spune-mi că nu e real. - E real.
Şi dacă Bonnie se trezeşte, tu eşti prima pe care o va ucide.
Am nevoie de o gură de aer.
- Te poţi opri şi să vorbeşti cu mine. - De ce?
Nu înţelegi cum de m-a marcat mai mult decât mine.
Caroline, când ai fost în capul lui Bonnie,
ea a creat un fel de legătură psihică.
Cicatricea este o manifestare a acelei legături.
Trebuie să pleci cât de departe poţi.
- Începând acum. - Nu, nu e o opţiune.
Enzo îi va da de cap. Va reuşi să o convingă.
Caroline, eu am purtat cicatricea asta trei ani.
Am trăit cu aşa ceva.
Deci, din senin ultimii trei ani au fost un iad pentru tine?
Am văzut timbrele de pe scrisorile tale, Stefan.
Paris, Marrakech, Bora Bora.
Sunt uimită că ai avut timp să scrii
între a fugi de moarte şi a bea Mai Tai.
Între timp, eu am fost aşa disperată că l-am sunat pe Klaus pentru ajutor.
Care nu poate fi găsit, apropo.
- Caroline, doar... - Nu, nu vreau o explicaţie.
Tot ce vreau e să-mi respecţi alegerea de a nu fugi.
E vreo problemă, ofiţere?
Sunt şerif acum.
Ai mult tupeu să te întorci în Mystic Falls.
Bonnie e în comă în patul lui Damon.
A fost un moment în care regulile tale jalnice au fost mai nesemnificative?
Acele reguli sunt ultimul fir din ce am construit cu logodnica mea.
Nu vreau să o insult pe fata ta moartă,
dar fata mea care încă trăieşte, se ţine de un fir de aţă,
şi sunt pe cale să-mi folosesc puterile de vampir
să încerc să găsesc o chichiţă în subconştientul ei,
ştiind foarte bine că dacă eşuez,
voi fi marcat pentru totdeauna să mor de mâna ei.
Ea nu ar fi în situaţia asta dacă nu erai tu şi Damon.
E un ciclu infinit. Penny ştia asta.
Ştia că trebuie să luăm poziţie.
Da? Cum a mers asta pentru ea?
Dacă vrei să-i calci pe urme, eşti invitatul meu.
Dă buzna cu armele în aer,
marele şerif cowboy din Mystic Falls,
sau ai putea lăsa de-o parte sentimentele tale pentru vampiri
până se trezeşte prietena ta.
E alegerea ta.
Bine, Bonnie, asta trebuie să funcţioneze.
Recunosc că am fost puţin sceptic
când am aflat că tu şi Enzo sunteţi într-o relaţie.
Foarte sceptic.
Dar dacă el nu te poate convinge
şi eu sunt ultima ta şansă,
am dat de naiba.
Hei, fustiţă, vrei să ni te alături?
Nu prea cred.
Dar acum?
Îmi cer scuze.
- Lasă-mă să plec. - Cum spuneam,
nu prea cred.
Cred că e adevărat ce se spune.
Sistemul public de şcoli din State s-a dus naibii.
Enzo.
Tu controlezi ce văd acum?
Atâta timp cât nu te împotriveşti
că-mi bag nasul în subconştientul tău.
Adică am fi putut merge oriunde? "Oriunde" înseamnă Paris, apropo.
Deci, de ce mergem prin fostul meu liceul?
Îţi pot pune aceeaşi întrebare.
Cred că încerc să găsesc ceva de care că mă ţin.
O vreme de dinainte ca vampirii să facă parte din viaţa mea.
Uită-te la drogaţii ăia.
Chad Carpenter obişnuia să mă enerveze în fiecare zi după antrenament,
dar era un nesimţit. Nu un vampir.
E de parcă vraja schimbă cine eram.
- Cine sunt. - Poate ai căutat
în locul greşit, dragoste.
Tot nu e Paris.
Nu, asta e fantezia mea acum, mai ştii?
Da, încă port uniforma mea de majoretă.
Cum aş putea să uit?
Încerci să-ţi aminteşti viaţa ta fără vampiri.
Aminteşte-ţi de noi în loc.
Când am scris muzică împreună, nu doar că ai tolerat un vampir,
te-ai îndrăgostit de unul.
Cântă acel cântec
şi vei avea ceva de care să te ţii.
Aşa cum am eu.
Mereu am vrut să fiu iubită de cineva
aşa cum m-ai iubit tu pe mine.
Şi aş vrea să am acele amintiri
decât un viitor
în care le distrug.
Nu ai de ales.
- Dacă nu iei viaţa Raynei... - Atunci voi muri.
Nu. Nu, asta nu e o opţiune.
Mă auzi?
Te iubesc.
Dar asta, asta e alegerea mea.
Şi am luat-o deja.
Acum pleacă de aici şi lasă-mă în urmă.
Îmi pare rău, Bonnie,
dar singurul lucru pe care nu-l pot face e să te las în urmă.
Ce naiba s-a întâmplat?
Perfect.
Sper că ai petrecut un timp frumos cu ea,
pentru că atunci când se va trezi,
relaţia voastră e pe butuci.
Asta e ultima mea grijă.
Se împotriveşte. Dar nu cum vrem noi.
Dacă se trezeşte înseamnă că ne va ucide,
mai degrabă ar renunţa.
- Bun. Te-ai trezit. - Chiar mi-ai injectat verbină?
- Da. - Mă ţii ostatică?
Fii cât de supărată vrei, dar fă-o cât de uiţi la astea.
Hong Kong. Cât de amuzant.
Tot ce contează e ca noi să plecăm şi să rămânem în mişcare.
"Noi"? Nu există "noi", Stefan.
Nu mai e de mult timp.
Bine. Vrei să faci asta singură, e alegerea ta.
Ce ironic având în vedere că singurul motiv pentru care sunt aici
e pentru că te-ai decis să fii primitiv şi să mă răpeşti.
Tu nu eşti aşa. De obicei respecţi alegerile oamenilor.
Până ajung la viaţă sau moarte, apoi nu mai discutăm.
Mereu poţi alege. Pe Elena ai lăsat-o să aleagă.
Şi apoi am pierdut-o. Elena m-a rugat să-i salvez prietena
de pe fundul unui rău în locul ei şi apoi a murit
pentru că i-am respectat alegerea.
Poate într-o zi te vei trezi şi vei realiza
că merit acelaşi respect pe care l-a primit ea.
Dar am renunţat să mai aştept ziua aia de mult timp.
Orice decizie aş lua despre Bonnie
e o decizie pe care o voi lua
singură sau cu familia mea, dar nu cu tine.
Caroline, ascultă-mă.
Când îţi aduci familia în asta, îi pui şi pe ei în pericol.
Şi dacă-i las în urmă, atunci îi abandonez,
ceea ce e la fel de rău. Poate chiar mai rău.
- Unde te-ai dus? - Am scos-o pe Caroline din oraş.
Cred că e un progres.
Sincer, sunt surprins că a vrut să meargă cu tine.
Poate că am injectat-o cu verbină
- a avut ceva de-a face cu asta. - O alegere bună.
Clăteşte şi repetă la nevoie.
Dacă eşti de acord cu mine, atunci ştiu că chiar am greşit.
Să faci ceva greşit pentru motivul bun
a funcţionat mereu pentru mine.
Urăsc că tu poţi face asta fără consecinţe.
De asta suntem o echipă bună. Eu greşesc, tu porţi pelerina.
Da. Eroul nu se alege cu fata, nu?
Dintre toţi oamenii tu ar trebui să ştii asta.
Ascultă tipul care se presupune că le are pe toate
şi acum stă cu nimic.
Nu te mai plânge despre cine nu eşti,
şi încearcă să fii cine eşti,
tipul care e îndrăgostit de Caroline Forbes.
Ai injectat-o cu verbină, Stefan.
În cartea mea, asta e puţin peste flori şi ciocolată,
pentru că atunci când iubeşti pe cineva,
câteodată trebuie să mergi la extreme.
Ştiu că ai fost într-un sicriu
în ultimii trei ani de civilizaţie,
dar ăsta e un sfat tare prost.
De fapt, frate,
sfatul ăsta e aşa bun că o să-l urmez şi eu.
Bine, Bon.
Nu am putut să dau de partea ta bună,
dar sigur pot să dau de partea ta rea.
Nu voi mai fi ca Stefan în situaţia asta.
Trebuie să fiu eu.
Elena?
Tu nu eşti tipul cu pizza imaginar.
- Damon. - Pari dezamăgită.
- Sperai la altcineva? - Lasă-mă în pace.
Tu eşti ultima persoană pe care vreau să o văd.
Haide, amândoi ştim de ce eşti aici.
Mai ştim şi că nu o poţi vedea pe Elena din nou.
Nici eu nu pot.
- Asta până nu... - Mor.
Ceea ce ne aduce la motivul pentru care sunt aici.
Voiam să-ţi mulţumesc, înainte să fie prea târziu.
- Pentru ce să-mi mulţumeşti? - Pentru că ai luptat bine.
Te-ai dus încet în noapte,
şi o mulţime de alte clişee lacrimogene.
Pe scurt... vei muri, Bon.
Şi oricât urăsc să recunosc, mă va face un bărbat tare fericit,
de-asta m-am gândit că ce pot să face
e să intru în mintea ta să-mi iau la revedere.
De ce?
De obicei, nu te deranjezi cu asta.
Doare şi nu e adevărat.
Prezint dovada A pentru apărare,
deci dacă ai citi în sfârşit asta,
am putea merge fiecare pe drumul lui. Tu către pace.
Eu către fata mea.
- Ce zici? - Nu-i destul de bine.
Nu a fost şi nu va fi.
Din fericire pentru tine, am memorat-o.
Dragă Bonnie, să ai o viaţă bună,
dacă conştiinţa ta vinovată îţi permite. Dacă e un lucru
pe care l-aş schimba la prietenia noastră
e că nu te-aş fi salvat pe strada aia din Amsterdam.
Du-te naibii, Damon.
M-ai dat, să ştii.
Ţi-ai legat viaţa ta de a Elenei, condamnându-mă pe mine,
şi sincer, pe toţi prietenii noştri,
la o viaţă fără singura persoană
care ne lipseşte cel mai mult, care, doar să fiu clar, nu eşti tu.
De asta suntem aici,
pentru că aici e primul loc în care eu şi Elena ne-am sărutat.
Acolo, lângă băncuţă? Prima data când a avut curajul
să-mi spună că mă iubeşte, şi 30 de centimetri
la dreapta mea e unde am văzut-o cu ia leacul,
pentru a putea avea viaţa la care visează,
înainte să strici tu totul.
Dar locul unde stai tu este cel mai fericit dintre toate.
Ştii de ce?
Pentru că ăsta e locul în care vei decide
să mi-o dai pe Elena înapoi.
Deci, închide ochii ăia frumoşi
şi dă-ţi duhul, bine?
Eşti un monstru.
Sigur că sunt, dar de obicei îmi iese cum vreau eu.
Scuze, Bon-Bon.
Trebuia să te trezesc cumva.
Prinde-mă dacă poţi.
Încă eşti aici.
Ai dreptate.
E periculos.
Eu sunt în pericol
din cauza cicatricii ăsteia,
şi e o şansă ca fetele mele să fie prinse
în toată asta.
- Ştiu. Crede-mă. Am trecut prin asta. - Crezi?
Sunt în aceeaşi situaţie în care ai fost tu acum trei ani,
şi acum că înţeleg în sfârşit ce ai simţit,
sunt şi mai supărată pe tine,
pentru că ştiu ce decizie uriaşă a trebuit să iei,
şi ai luat-o fără mine.
Uite, am fost să te văd în Dallas,
şi am văzut... te-am văzut cu Ric
şi cu fetele, şi erai fericită.
Ştii ce nu am văzut eu?
Pe mine.
Deci m-am convins că fac ce e corect pentru tine,
chiar dacă nu ştiam de fac.
Îmi pare rău.
Şi ai tot dreptul
să mă urăşti pentru ce ţi-am făcut acum trei ani.
Şi acum trei ore.
Dar nu te preface că ai acţiona diferit.
Faci acelaşi lucru cu Bonnie acum.
Nu poţi accepta o lume în care Bonnie moare.
Chiar dacă e o alegere pe care o ia de una singură,
şi ştii de ce?
Pentru că o iubeşti prea mult
şi nu e nimic greşit la asta.
Şi eu te iubesc pe tine,
iar gândul că tu vei fi rănită...
Nu e opţiune pe care să o accept.
Tu m-ai rănit.
Mai mult decât oricine altcineva.
Te-am iubit...
şi tu m-ai părăsit.
Ştiu.
Tot ce pot să-mi spun e că îmi pare rău şi că sper
că mă vei ierta cândva.
Nu cred că pot face asta.
Bonnie?
Caroline, pot să te văd.
Pot să te simt.
Eşti marcată şi ştiu exact unde eşti.
E în regulă. Eşti în viaţă.
Nu, nu e în regulă.
Nu mă pot controla. Voi veni după tine.
Te rog, nu lăsa să ajungem acolo.
Bine.
Fugim.
Cum e să fii în viaţă?
Nu cred că e un cuvânt care să descrie
cât de tare te pot urî acum.
Partea bună e că pielea ta nu a arătat niciodată mai bine.
Glume. Ultimul confort al unui mort.
Haide, Bon-Bon, ştii că tot ce am spus
a fost un complot să te trezesc, nu?
Serios? De-asta fugi speriat prin pădure?
- Mă poţi vedea? - Nu te pot vedea doar,
dar pot simţi tot ce simţi, de-asta ştiu că în adâncul tău,
o parte din tine a vrut să
îmi spună ce mi-ai spus pe veranda Elenei.
Am spus asta să te salvez.
Nu e prima dată când îţi salvez pielea, să ştii.
Nu vorbesc mai mult faptele decât cuvintele?
Singurul motiv pentru care m-ai salvat din nou şi din nou e pentru că
crezi că dacă nu ai fi făcut-o, Elena nu te-ar ierta.
O dilemă cu care acum eşti familiară
pentru că dacă mă ucizi, Elena nu te va ierta pe tine.
Asta e, Damon. Aşa cum îmi tot aminteşti tu,
eu nu va trebui să-i dau explicaţii ei.
- Dă-te din calea mea, Matt. - Nu până nu mă asculţi.
Nu am putut în mintea ta,
aşa că am aşteptat aici să o fac în modul normal.
E prea târziu. Nu mai sunt persoana pe care o ştiai.
În caz că nu ai observat,
nici eu nu mai sunt persoana pe care o ştiai.
Tipul ăla a murit cu Penny acum doi ani.
Atunci vino cu mine.
Ai mai ajutat-o pe Rayna Cruz, ajută-mă şi pe mine.
Am venit să te conving să nu ne ucizi prietenii,
nu să te ajut, pentru că te cunosc, Bonnie.
Te ştiu de când eram copii
şi refuz să cred că fata care mi-a cumpărat
prima minge de fotbal când aveam nouă ani nu mai e deloc.
Atunci ajută-mă să nu fac asta.
Ţine-mă legată de partea umană.
Nu ştiu dacă va merge să mă lupt cu asta, dar voi încerca dacă mă ajuţi.
Mă bag.
Acum treci în maşină şi vom merge într-un loc sigur.
Am o singură condiţie.
- Care? - Trebuie să-l ucid pe Damon mai întâi.
Damon Salvatore. Vampirul care mi-a distrus viaţa
în mai multe feluri decât pot să număr.
Care a adus numai durere şi suferinţă prietenilor noştri,
şi va continua să o facă atâta timp cât e în viaţă.
Vampirul care ţi-a ucis sora doar pentru că era plictisit.
Cum spuneam,
Mă bag.
M-ai prins.
Ai furat asta de la o convenţie de cosplay?
Sunt reale.
Mulţumită lui Matt, care pregăteşte
un perimetru în jurul pădurii chiar acum.
Nu sunt aşa sigur că vrei să faci asta.
Având în vedere trecutul lui Matt, aş zice că ai
60 la sută şanse de a fi împuşcată de el.
Frumoasă aruncare, Bonnie.
Chestia asta cu vânatul poate fi cea mai bună parte a ta.
- Adevărul e că nu trebuie să fug de tine. - De ce?
Pentru că nu mă vei ucide, Bonnie.
Ai dreptate. Te voi dezmembra.
Îţi voi da foc,
apoi îţi voi scoate inima plină de ură.
Tu eşti o amintire
în viaţă a tot ce am pierdut.
Când te privesc, văd un parazit încrezător şi egoist
unde prietena mea Elena ar trebui să fie.
Vezi câtă istorie avem?
Acel sentiment, e aproape...
Bine.
Îi puteţi da telefonul înapoi lui tati, vă rog?
Când vii acasă, mami?
Despre asta trebuie să vorbesc cu tati.
Vă iubesc.
Ştiţi asta, nu?
Şi noi te iubim.
Bine, fetelor. E vremea de culcare, bine?
Tati trebuie să vorbească cu mami.
Vin să vă învelesc în curând, bine?
Vino acasă, Caroline. Ne vom descurca cu asta.
- Cum? - Nu ştiu.
Vom vedea. Vom fugi. Împreună, ca o familie.
Nu. Dacă păţesc ceva fetele,
- sau tu... - Nu voi permite. Promit.
Ştii cu nu poţi promite asta.
Nu mai fi aşa de susţinător, bine?
Ţipă la mine şi spune-mi că e numai vina mea,
pentru că e.
Dacă aş fi plecat când am ajuns şansa...
unde veţi merge? Stai. Nu-mi spune.
E mai sigur aşa.
Îmi pare aşa rău, Ric.
Să nu-ţi pară. Doar stai în mişcare.
Şi, Caroline...
ştii că te iubesc, nu?
Ştiu.
Te voi suna când mai pot.
Renunţi deja?
Din contră.
De fapt, tu ai intrat în capcana mea întinsă cu grijă.
- O, nu. O butură. - Nu e orice butură.
Mormântul meu.
Din Ziua Amintirii.
Un memorial pentru una din multele vieţi ale lui Bonnie Bennett.
Ce ar trebui să dovedească asta?
Că eşti o supravieţuitoare.
Că vei trece prin asta.
Nu eu trebuie să-mi fac griji pentru asta.
Te voi ucide.
Ba nu.
Ştii de ce te-am adus la butura asta?
Pentru că dacă voi muri,
am vrut să fie aici, Bonnie. În cinstea ta.
Nu mai face asta.
- Te urăsc. - Înţeleg.
Bonnie pe care o ştiam ieri nu mai e,
şi poate nu se va întoarce niciodată.
Dar vorbesc cu tine,
nebuna Bonnie în toată gloria ei.
Încă ţin la tine.
Opreşte-te.
Uită-te, Bonnie.
Uită-te la buturugă, Bonnie. Îţi aminteşti?
Ai murit. Te-am jelit.
Şi apoi te-ai întors.
Ai fost atâtea lucruri, Bonnie.
Vrăjitoare, om, fantomă, cadavru.
O ancoră pentru viaţa de dincolo,
iar acum, femeia care mă va ucide.
Şi de fiecare dată, te-ai întors mai puternică.
Ştii cât de incredibil e asta, Bonnie?
Ştii cât de invidiez?
La naiba, în unele zile abia pot să fiu eu însumi.
Nu mai vorbi.
Nu pot. Pentru că dacă ăsta e ultimul meu moment cu tine, Bonnie Bennett,
trebuie să mă auzi. Te admir.
Cred în tine.
Şi te iubesc aşa cum te-a iubit Elena.
Dacă mă ucizi acum,
nu e vina ta.
Eu ne-am făcut asta.
Dar te rog,
iartă-mă
înainte să faci
ce trebuie să faci.
Bine?
Trebuie să recunosc, şerifule.
Ţinteşti mul mai bine decât Liz Forbes.
Dumnezeu să o ierte.
Asta mi-a dat opt ore
să o duc pe Bonnie cât de departe posibil de voi.
Nu vreau să irosesc o secundă vorbind cu tine.
Ăsta a fost felul meu de a-ţi mulţumi.
Acum că tu te ocupi de asta, poate noi doi ar trebui să ne înţelegem.
Am un trecut destul de bun cu şerifii din oraşul ăsta.
Am făcut-o pentru ea, nu pentru tine.
Chiar dacă tu ai iertat-o că te-a ucis,
ea nu s-ar fi iertat niciodată.
Eu nu m-aş ierta.
Uite, frate,
- ce s-a întâmplat cu Penny... - E vina mea.
Şi voi plăti pentru asta tot restul vieţii mele,
începând cu a fi răspunzător de Bonnie.
Deci dacă vrei să-mi mulţumeşti,
află cum să o reparăm.
În 50 de kilometri, intră pe drumul 95
şi ar trebui să ajungem în Maine până mâine seară.
Şi apoi?
Nu ştiu, dar voi decide când trebuie.
Nu poţi amâna deciziile astea.
Bine. Din Maine, vom lua feribotul
spre Nova Scotia. Fericit?
Dacă nu, poţi să înoţi.
Nu mă refeream la decizia asta.
Îl iubeşti?
Nu ştiu.
Poţi iubi pe cineva
şi să-i laşi în urmă când aveţi nevoie unul de altul cel mai mult?
Doar...
întreabă-mă ce vrei
despre direcţii şi planuri de călătorie
şi orice legat de Bonnie.
Pot lua deciziile alea.
Ric şi cu mine...
te rog nu-mi cere să mă decid acum.
Bonnie! Bonnie, pot să te ajut!
- Te superi dacă stau cu tine? - Te rog.
Dar nu sărbătorim nimic.
Bonnie trăieşte.
Asta e tot ce contează pentru mine.
Nu am putut să ajung la ea.
Aş fi fost încă un semn pe lista ei
dacă nu ar fi intervenit Matt Donovan.
Oricât mă doare să spun asta, Matt a fost jucătorul cel mai bun.
A găsit o pistă către şamanul care a ajutat-o pe Rayna să o schimbe pe Bonnie.
Se pare că şaman era destul de dornic de vorbă,
după ce şi-a văzut măruntaiele.
- Spune-mi că ai cum să o ajuţi. - Poate da.
Poate nu.
Viaţa lui Bonnie e legată de ultim Veşnic.
Dacă rupi legătura,
poate rupe şi blestemul.
Din nefericire pentru noi,
Veşnicul este în Armory.
Da. Într-un sicriu.
Într-un somn etern. Floare la ureche.
Uiţi de ce Bonnie, vrăjitoarea cea bună,
a sigilat toată clădirea.
Răul din subsol a scăpat din seif,
şi acum ar putea fi oriunde în acel labirint afurisit.
La naiba cu răul ăla.
Vom deschide din nou acel loc.
Te rog.
Opreşte-l. din nou acel loc.