Din episoadele anterioare din Jurnalele vampirilor
Piatra Phoenix e plină cu suflete de vampir.
- Piatra e cea care dă putere Sabiei. - Stefan...
Cât voi avea cicatricea asta, Rayna mă va vâna.
Dacă ţi-aş spune că pot transfera cicatricea cuiva
care o merită mai mult?
- Voi face vraja de transfer. - Cât de nobil.
Când se trezi Elena, eu voi muri. La fel şi tu.
- Nu o vei mai vedea din nou. - Deci nu vei lua cicatricea.
- Am un plan! - Cât de dep...
Am ajuns prea târziu din cauza ta.
L-ai dezamăgit şi te-ai ales pe tine.
Erai fericit când fratele tău nu era aici.
Da.
Stefan, hei. Unde e sabia?
- Nora, nu! - Fără tine, nu e viaţă.
Nu te-am putut salva, frate. Voi repara asta.
Ajutor!
Uşor. Respiră încet.
E normal să fii ameţit.
Şi nu-ţi ţine piciorul pe pământ. E foarte frig.
Meteorologii spun că am atins un record de temperaturi scăzute.
Cum te numeşti?
Nu-mi amintesc.
Te voi verifica.
Oricine ai fi, eşti tare norocos.
Eşti prima persoană pe care am întâlnit-o care a supravieţuit
o rană la artera carotidă.
Hei. Ascultă-mă. Nici eroii nu-i puteau salva pe toţi.
- Cum mi-ai spus? - Un erou.
Asta spun majoretele acelea.
Le ţin departe până elimin amnezia din contuzie.
Numele meu e Stefan Salvatore.
Uite-aşa.
Ştii unde eşti, Stefan?
Da.
Sunt în iad.
Ele nu au ştiut.
Ce nu au ştiut?
Că Rayna l-a înjunghiat pe Stefan.
Că spiritul lui era deja prins în piatra Phoenix.
Probabil au crezut că fac lumii o favoare.
Cât de generos.
Din partea ta, nu a lor,
având în vedere că nu le-a păsat de nimeni altcineva
în afară de ele.
Deci dacă ei terminat cu jelitul Thelmei şi Mary Louisei,
- cred că ar trebui să plecăm de aici. - Nu merg nicăieri cu tine.
Ai fi putut preveni asta.
Tot ce trebuia să faci era să iei cicatricea lui Stefan
şi să-l pui pe fratele tău pe primul loc, o dată în viaţă.
Încerc să repar totul. De asta trebuie să
o găsim pe Rayna şi să-i punem sufletul lui Stefan înapoi în corpul lui.
Piatra e distrusă, Damon. Şi Stefan cu ea.
- Nu ştim asta. - Ba da, ştim.
Dacă avem logică, puţină raţiune şi un creier.
Eu nu văd aşa lucrurile.
Dacă Stefan e mort, atunci eu sunt responsabil.
Ceea ce înseamnă că voi petrece restul eternităţii bântuit
şi căindu-mă şi văzând ura mea de sine
reflectată în ura celorlalţi.
Şi nu sunt pregătit pentru asta.
Deci, nu e mort încă.
Încearcă cum zic eu.
E mai puţin trist.
Observ că am fost darnică
când am presupus că ai un creier.
Poţi să continui să fii Debbie Deprimata,
sau poţi face o vrajă de localizare
şi să mă ajuţi să o găsesc pe Rayna.
Ce zici?
Unde te duci?
Să fac ce mi-ai spus să fac.
Fără tine.
Invisique.
Serios?
Nu înţeleg.
Încercarea mea eşuată de a fi un erou,
toţi morţii...
- Ce lecţie trebuie să învăţ? - Nu sunt sigură că te înţeleg.
Îmi amintesc că am fost înjunghiat ci sabia Phoenix,
ceea ce înseamnă că totul e un coşmar,
creat din propria mea minte.
Poate că m-am grăbit când te-am controlat.
- Poţi să te uiţi înainte? - Cred că sunt bine, doar...
Nu am chef de jocuri, bine?
Putem trece la tortură, te rog?
Ofiţerilor! Hai să trecem la treabă.
Stai jos. Vorbeşti prostii.
- Marty Hammond? - Nu, dar bine.
Asta scrie pe permisul ăsta..
Te cred, dar nu e portofelul meu.
- Posibilă pierdere de memorie. - Aţi băut, domnule?
Înţeleg.
Sunt un vampir care are probleme cu controlul
şi alcoolismul este o metaforă pentru setea mea de sânge.
- Acum ajungem undeva. - Puteţi să vă ridicaţi?
- Mergem într-un iad mai cald? - Poate.
Mai întâi, vrea să mergeţi într-o linie dreaptă.
- Alo? - Matt, am nevoie de ajutor.
- Rayna? - Tu eşti singurul în care am încredere.
- L-ai pus pe Stefan înapoi în piatră? - Da, dar...
Atunci nu avem despre ce să vorbim. Mi-am făcut treaba. Gata.
Nu înţelegi.
Nemernicele alea au distrus piatra.
E liber!
Toţi sunt liberi.
Stai, despre ce vorbeşti?
Rayna, cum adică, liberi?
Ei bine? Răspunde-i.
Cum adică, liberi?
Sunt Valerie. Acum, tu vorbeşti.
Valerie... nu ştiu de ce i-ai luat corpul lui Stefan,
dar dacă fratele meu
păţeşte ceva...
Nu mai contează.
Bună treabă, Marty. Şi înapoi la mine.
Îi pot auzi. Toate vocile...
- Despre ce vorbeşti? - Se aud de peste tot.
Ce ar trebui să dovedească asta?
Că erai beat când conduceai autobuzul.
Ce ai spus?
Când ai distrus piatra Phoenix, toate sufletele din ea au scăpat.
S-au împrăştiat. Şi eu le aud.
Trăiesc. Toate.
Vrei să spui că toţi vampirii pe care i-ai ucis cu sabia
umblă pe Pământ acum?
Ce naiba ai păţit?
Nu sunt sigur.
M-am trezit în mijlocul drumului şi am văzut autobuzul în flăcări.
Da, eşti un adevărat erou, Marty.
Ai salvat jumătate din copii de accidentul pe care l-ai cauzat?
De ce-mi tot spui "Marty"?
Le-am ars toate corpurile lor,
ceea ce înseamnă că prizonierii din piatră sunt cadavre la nimereală.
Vampir, om, nu contează. Spiritele au ţâşnit
în primul corp mort pe care l-au găsit.
- Îţi aminteşti ceva? - Nu. Nimic.
Îmi pare rău...
Te cunosc?
Nu-mi pasă de sufletele unor vampiri bătrâni.
- Unde a ajuns Stefan? - Poftim.
Şi dacă refuz să fac testul?
Atunci nu-mi prea dai de ales.
Rayna... unde a ajuns Stefan?
Ar putea fi oriunde.
Ar putea fi oricine.
Marty Hammond, eşti arestat pentru că ai condus sub influenţa...
- Numele meu e Stefan. - Opreşte-te. Calmează-te.
- Calmează-te, Marty. - Numele meu e Stefan, la naiba.
Bine, tu ai vrut asta. Hei! Treci aici. Opreşte-te!
Avem o ştire de ultimă oră,
am primit veşti despre un accident de pe drumul 70,
lângă Glenwood, Arkansas, care implică un autobuz cu elevi din Dallas.
Cel puţin patru morţi, cu mai mulţi răniţi...
- Ce naiba vrei? - Te sun să te avertizez.
E puţin cam târziu pentru asta, nu crezi?
Adică, având în vedere că se pare că tu lucrezi
cu psihopata aia care mi-a răpit logodnica.
Ştiu că e greu de crezut,
dar m-am asigurat că Caroline era în siguranţă.
În siguranţă? Rayna a înjunghiat-o cu o ţepuşă.
Matt. Ascultă-mă, terminasem cu asta.
Trei ani, trei ani, fără înjunghieri, fără schimb de ostatici,
nicio ameninţare supernaturală de care să ne ferim.
Ne căsătorim într-o lună.
Avem copii de care trebuie să avem grijă.
Uite, Caroline era momeala să-l atragă pe Stefan. Doar atât.
Ce naiba ai păţit, frate?
S-a întâmplat ceva rău,
şi te sun să te avertizez că am trimis nişte musafiri către tine.
Nu, ascultă, Caroline se ascunde cu fetele, mă aşteaptă.
Asta afectează pe toată lumea, Ric, şi eu sunt la trei state distanţă.
Închid acum.
E ce s-a întâmplat cu Jo, dar mult mai haotic.
Toate sufletele din piatra Phoenix
au găsit corpuri proaspete în care să intre.
Unii sunt vampiri, alţii nu.
Şi de ce e asta problema mea?
Stefan e printre cei care lipsesc,
şi ceva-mi spune că cei care locuiesc aici
au un interes dacă trăieşte sau moare.
Ok.
- Ce vrei să fac? - Trebuie să-i vânăm pe toţi.
Nu. Nu, Stefan trebuie să fie prioritatea numărul unu.
Iubitul tău ar trebui să fie ultima ta grijă.
Ce vrei să spui?
Crezi că mi-am petrecut viaţa vânându-i pe cei buni şi inofensivi?
Piatra a fost creată pentru cei mai răi dintre cei mai răi.
Acolo sunt unii din cei mai răi vampiri din ultimii 200 de ani.
- Uite. Răsfoieşte asta. - Ce-i asta?
E jurnalul tău. Vezi dacă te ajută ceva să-ţi aminteşti.
Ziua 57 în care sunt supărat pe fratele meu de doi lei..."
Citeşte pentru tine.
Cel mai important lucru este
că nu mai eşti în iadul ăla, bine?
Asta e realitatea.
Uite, frate, adevărul e
ai dreptul să fii supărat pe mine.
Am dat-o în bară rău, şi când îţi vei aminti de ce,
- nu te învinovăţesc... - Damon.
Da.
Sunt flămând.
Poftim.
- Mai vreţi? - Te rog.
Şi mulţumesc.
Cred că e destul, Stefan.
E destul.
Vrei şi tu?
Mă dau un telefon repede.
- Damon. - Când ţi-ai dat seama că Jo nu e Jo?
Eşti cu fratele tău acum?
Asta întreb şi eu acum.
Damon, ascultă-mă cu atenţie, el nu e Stefan, bine?
- Nu ştim cine e. - Ţine-l aproape.
- Vom avea de corpul lui. - Atunci unde naiba e Stefan?
Ştii, nu e uşor să-l găseşti din sutele
de postări pe Twitter despre apocalipsa zombi.
- Lucrăm la asta. - Lucraţi mai tare.
Nu vreau să-mi petrec restul vieţii
având grijă de versiunea ieftină a fratelui meu.
Crede-mă, nu va fi pentru tot restul vieţii tale.
Corpul lui Jo a început să se degradeze
de cum a intrat sufletul vampirului în ea.
Ce spui?
Spun că dacă Stefan e într-un corp uman,
are cam trei zile de viaţă.
Pentru mai multe detalii din această poveste, urmăriţi canalul acesta.
Ultimele ştiri din Arkansas,
unde în mijlocul unui avertisment meteorologic sever,
se desfăşoară o urmărire lângă pădurea naţională Ouachita.
Marty Hammond a fugi de autorităţi
după ce se pare că a cauzat un accident major pe drumul 70.
Suspectul a mai fost arestat pentru condusul sub influenţa alcoolului.
Nu ne aşteptăm să ajungă departe. E un beţiv cunoscut.
Având în vedere istoria lui medicală,
dacă frigul nu-l va doborî, sigur detoxificarea o va face.
Dar cei mai buni oameni ai noştri se ocupă de asta, nu vă faceţi griji şi
raportaţi toate activităţile suspecte.
Acceptăm voluntari să lucreze la centrul nostru de apeluri,
dacă sunteţi interesaţi contactaţi centrul Glenwood YMCA şi daţi o mână de ajutor.
Mulţumesc.
Hammond, un fost comerciant maritim,
a lucrat pentru compania de transport.
Încă nu au dat o declaraţie.
Dar cum ştirile despre problema cu alcoolul a lui Hammond continuă să...
Dă-l mai încet.. O să-mi bubuie capul.
...în lumina dosarului de la poliţie...
Spune-mi cum sunt ele? Vocile?
Confuze.
Flămânde, furioase.
Le vezi?
- Ca nişte viziuni? - Fragmente.
Toate o dată, de suprapun.
Ai vreo poză de-a lui Stefan?
- De ce aş avea o poză cu Stefan? - Nu tu, Caroline.
Să nu-mi spui că nu are nişte amintiri sentimentale.
Ce faci?
Îţi dau ceva la care să te concentrezi în timp ce eu te ajut să sotezi zgomotul.
Uite.
Te ajută?
E perfect.
Uite. Priveşte-l în ochi.
Concentrează-te.
Cum ar trebui să...
Concentrează-te pe Stefan.
Haide, Stefan, unde eşti?
Am văzut copaci, sânge, foc şi o ancoră.
- Stai, o ancoră? - Un tatuaj.
Pe braţul lui.
- E rănit. E speriat. - Stai aşa.
Hammond, un fost comerciant maritim,
a lucrat pentru compania de transport.
- Încă nu dat o declaraţie... - Un autobuz. Am văzut unul arzând.
Un tatuaj maritim, un tip care salvează copii
şi apoi fuge.
Cred că acest Marty Hammond e cel pe care-l căutăm.
Arkansas?
Ce naiba e în Arkansas?
Kilometri de pădure, mulţi ofiţeri supăraţi,
şi o furtună de zăpadă care se apropie. Cât de repede poţi ajunge acolo?
Depinde cât de cooperativ va fi pasagerul meu.
Bine, frate.
- E vremea să plecăm. - Nicio clipă mai devreme.
Locul ăsta e mort.
Da.
Haide.
Sigur.
Bineînţeles că sunt prins în corpul unui dependent.
Nu avem nevoie de o piatră care să subliniez ironia, nu, Marty?
Ştii, Marty, am petrecut ultimii trei ani ştiind
că viaţa mea era legată de a Raynei.
După ce mi-a trecut şocul iniţial,
am început să mă bucur de asta.
Aveam o dată de expirare.
Asta e cât de aproape pot ajunge să fiu om.
Cred că am uitat cât de naşpa e să fii om,
cum te doare totul...
tot timpul.
Haide...
Haide.
Da!
Joac-o p-asta, Marty, beţiv nenorocit.
Da.
Da, cred că încep să-mi amintesc.
Durerea, banalitatea melancolică, blestemul meu etern.
Şi totuşi, ici şi colo, momente de speranţă.
Fărâme de umanitate.
Poate am uitat de ai făcut, Damon,
dar îmi amintesc asta.
Tu eşti sânge din sângele meu.
- Te iubesc, frate. - Nu mai abera, prietene.
- Ştiu că nu eşti Stefan. - Ce păcat.
Abia ce mă încălzeam.
Îţi dau puncte pentru că înveţi repede.
Nu-mi pot asuma totul. Tu mi-ai dat manualul.
Serios vorbind acum, fratele tău chiar te urăşte.
Ascultă aici, "m-am resemnat să nu-l mai văd pe Damon din nou
"în viaţa mea finită de acum,
şi nu m-am simţit niciodată aşa uşurat."
Pare că nu-i pasă dacă te mai vede din nou.
Ceea ce e perfect, pentru că nu plănuiesc să renunţa la corpul ăsta.
Un avertisment, părul ăla necesită
extraordinar de multă îngrijire.
Da, necesită. Mai bine decât nimic.
- Cât de departe e Memphis? - Memphis?
Te rog spune-mi că numele tău e Elvis.
Ar explica aşa multe.
Pari un tip distractiv, Damon.
- Ei bine... - Când terminăm cu asta,
ar trebui să petrecem împreună.
- Pa. - Stai!
Stai, cum de l-ai pierdut?
Şi-a dat seama că corpul lui Stefan e doar de închiriat şi a fugit.
- A întrebat de Memphis. - Memphis?
Suntem la două state distanţă de Memphis.
Şi eu trebuie să mă duc să-l salvez pe Stefan cel adevărat de o vânătoare.
Ai o eretică şi o vrăjitoare. Foloseşte-le.
E ok. Pot să localizez corpul lui Stefan.
Ai spus Memphis?
Trebuie să-l prindem.
- Ăsta e scopul, nu? - Şi apoi ce?
Şi apoi îl ucidem, asta nu spui.
- Cine e? - Un alt criminal în serie
care nu trebuie să meargă pe pământul ăsta.
Ar trebui înjunghiat şi ars şi trimis în neant.
Ei bine, foloseşte corpul iubitului meu.
- Deci nu ucidem pe nimeni. - Atunci de aici mergem pe căi diferite.
Sunt curioasă ce e în cutia aia spre care te îndrepţi încet.
E o armă cu săgeţi.
Crezi că va ajuta?
Scuze, domnişoară?
Ştii unde suntem?
- Te-ai rătăcit? - Da.
Şi nu mai am benzină.
Şi foarte ghinionist.
Pot să-ţi folosesc telefonul?
Dar un apel scurt.
Stai aşa.
Bărbatul e considerat periculos.
Locuitorii din Ouachita şi din împrejurimi sunt sfătuiţi
să raporteze orice activitate suspectă din zonă.
- Nu te apropia de mine! - Trebuie să-ţi folosesc telefonul.
Te rog.
Pardon. Scuze. Trece un ofiţer.
Stai aşa. Mă întorc.
Domnule?
Cine sunteţi?
Sunt un voluntar, Ofiţerul Matt Donovan, Mystic Falls.
- Un prieten al fraţilor mei în albastru. - Nu am auzit de Mystic Falls.
Nu am auzit de tine. Unde îţi e insigna?
Nu trebuie să vezi o insignă, pentru că Matt Donovan
este cel mai bun, curajos şi cel mai puţin prost poliţist pe care-l cunoşti.
Şi dacă întreabă cineva, asta le vei spune.
Mă bucur că eşti aici, Donovan. Suntem norocoşi să te avem.
Cum stăm?
Hammond e terminat oricum ar fi.
Am înconjurat pădurea.
Băieţii au găsit o cabană cu urme de sânge,
dar nu şi pe Marty, ceea ce înseamnă că...
e singur în pădure.
Ş nimeni nu poate să supravieţuiască temperaturilor astea peste noapte.
Stăm liniştiţi.
Vom aştepta ca natura să ne facă treaba.
Nu ai gândit-o bine, nu-i aşa, frate?
Ce-ai zice să plecăm de aici şi să îţi luăm corpul tău înapoi?
Să mergem.
Ce e?
Ce nu e bine?
Asta.
Tu.
Dacă eşti aici, atunci sunt în siguranţă şi-ţi sunt dator.
Dar dacă eşti o halucinaţie,
atunci am intrat în faza de delir a sevrajului
şi sunt terminat în mod oficial.
Sunt minus 11 grade şi scade repede.
Cu o estimare de zăpadă de 30 de centimetri,
ar trebui să anticipăm închiderea drumurilor şi căderi de curent.
Bine, calmează-te şi spune-mi ce s-a întâmplat.
L-am văzut. M-a atacat.
- Eşti bine, acum. - Mulţumesc.
Dacă eşti de acord, căpitane, aş vrea să o interoghez eu.
Bine, bine. Matt Donovan se ocupă de asta.
Vreau să-mi spui exact unde l-ai văzut.
Da. Era un drum de acces de pe 274.
La nord de Oden. E un post acolo.
- Eşti sigură că era nord? - Da.
Bine, băieţi. E la sud de Oden.
Să ducem toţi oamenii în zona aia, bine?
Stai, nu asta am spus.
E acum. L-ai văzut la sud de Oden.
Poţi să-mi spui dacă-mi găsesc telefonul?
- Ce ai spus? - Telefonul meu.
Alo?
Vocea lui Marty e mai aspră decât mă aşteptam.
Damon.
Sigur ai ales o noapte bună să te rătăceşti în pădure.
Măcar încep să mă încălzesc.
Ceea ce, în caz că nu ştii, e un semn rău.
Trebuie să te mişti, bine?
Alege o direcţie şi mergi.
Nu pot. Nici nu-mi simt picioarele.
Acum, nu-mi dau seama dacă tremur din cauza sevrajului
sau pentru deger de frig.
Stefan, ridică-te.
Nu aşa vei muri, Stefan Salvatore.
Singur în pustietate,
prins într-un corp îngheţat al unui criminal alcoolic?
Nu ştiu. Mi se pare destul de potrivit.
Haide. Dă-mi ceva cu care să lucrez.
E puţin cam târziu.
Nu ştii să faci pe eroul, frate.
Cred că nu sunt obişnuit ca tu să fii o domniţă la ananghie.
Ar trebui să-ţi spun toate felurile în care asta e vina ta?
Sigur, Stef.
Haide. Nu fac nimic important acum.
M-ai părăsit, Damon.
Ascultă, Valerie şi cu mine
eram pe care să facem vraja de transfer.
Chiar şi înainte de asta. M-ai părăsit
când ai decis că ai prefera să trăieşti într-un sicriu
decât să-ţi asumi greşelile.
Nu, nu. Încercam să mă previn
din a mai face greşeli, Stefan.
Şi de ce îţi e aşa greu, Damon?
Nu spune "Elena." Ai trăit 160 de ani înainte să o cunoşti.
Am fost smuls din iad şi aruncat în corpul unui mort.
Şi ştii care a fost primul meu gând când m-am trezit?
"Trebuie să salvez oamenii din autobuz."
Nu ştiam cine sunt, nu ştiam unde sunt...
Era instinctul meu.
Unde îţi e instinctul, Damon?
Ce spune vocea din capul tău?
Vrei să spun ce ştim deja amândoi?
Bine, sunt egoist.
Sunt furios. Sunt nerăbdător.
Şi da, până am cunoscut-o pe Elena,
nu mă interesa să fac ce e corect pentru nimeni.
Incluzându-l pe fratele tău.
Incluzându-l pe fratele meu.
Eşti supărat?
Da.
- Mă urăşti? - Da.
Bun. Atunci ridică-te şi vino să mă baţi cu mâna ta.
Stefan...
Merg.
Vrei să ştii de ce e aşa greu?
Pentru că Marty Hammond e vai de mama lui?
Pentru că, la un moment dat, nu voi mai putea continua.
Şi când se va întâmpla asta,
nu cred că vei fi acolo.
Chiar trebuie să aşteptăm?
Dacă nu vrei să ajungem într-un şanţ de pe autostradă,
ne vom petrece noaptea aici.
- Ce convenient pentru tine. - Ce vrei să spui cu asta?
Dacă asta se termină prost, tu ieşi învingător.
Stefan moare fără să fii tu vinovat.
Mai puţină competiţie pentru inima logodnicii tale.
Cât de nesigur mă crezi?
Nu te preface că nu te-ai gândit la asta.
Îmi e cunoscută senzaţia de
a-i privi pe Stefan şi Caroline din exterior.
Mai puţin partea în care Stefan a lăsat-o pe Caroline
ca să călătorească în jurul lumii cu tine.
Dar, vezi tu, eu nu m-am păcălit crezând
că ce am avut cu Stefan va dura.
Dar tu... tu ai ales un inel.
Da, am cerut-o de soţie pe Caroline, pentru că m-am îndrăgostit de ea.
Şi ea a acceptat pentru că are sens pentru copii.
Deci, da...
Întoarcerea lui Stefan îmi poate strica viaţa mea fericită.
Şi ce?
Dacă contează
eu ţin cu tine şi Caroline.
Cât de altruist din partea ta.
Nu-mi spune că nu apreciezi ironia situaţiei.
Tu eşti om.
Pot spune că nu o apreciez în acest moment.
Spune-mi,
care e cea mai naşpa parte din a fi om?
Sunt durerile de picioare? Că-ţi curge nasul?
Degeratul? Ce e?
Ce zici de faptul că nu poţi să constrângi oameni?
Da.
Asta e importantă.
E naşpa să trebuiască să joci după reguli, nu?
De parcă tu ai şti.
Hei.
Mai ştii când ne jucam de-ascunselea când eram copii?
Ţi-am amintit de asta pentru că trişai?
- Ba nu. - Ba da.
Te ascundeai în biroul tatei,
chiar dacă nu aveam voie acolo.
- Poate o dată. - Nu, mereu.
Atunci de ce îţi era aşa greu să mă găseşti?
Pentru că eram speriat.
Nu voiam să încalc regulile.
Poate sperai ca tata să mă prindă şi să mă pedepsească.
Nu, nu îmi era teamă că eu voi fi prins.
Îmi era teamă pentru tine, Stefan.
De ce ai adus aminte de asta?
Pentru că nu mă vei găsi.
Damon... ce nu e bine?
Nimic.
Totul e foarte normal.
- Sunt... - Aprobate de poliţie.
M-ai întrebat ce-mi lipseşte cel mai mult de la a fi om.
Fericirea de a mânca această
gogoaşă incredibil de naşpa.
Deci mă ierţi?
Nici pe departe
- Ce e? - Despre asta...
mă tem că Marty nu va supravieţui.
Ţine-te bine. Avem mai puţin de 48 de ore să-ţi găsim corpul tău adevărat.
- Încă urmăreşti corpul lui Stefan? - Oricine e îl el s-a oprit.
În Memphis.
Aud muzică, e o...
o casă de frăţie.
Stai, un vampir a ajuns în Memphis
şi s-a dus fix la o universitate?
- Trebuie să plecăm. - De ce?
- Ce se petrece? - E ceva ce a spus Rayna.
Mi-a amintit de nişte poveşti despre un şir de crime
care s-au întâmplat în Memphis în anii 1880.
Se pare că era un criminal în serie înainte să devină vampir.
Urmărea frăţiile şi vâna oamenii ca sport.
- Băutură? - Super.
Intră, frate.
Conform poveştii, nu doar ucidea.
Îşi forţa victimele să se ucidă între ele.
Şi ele spuneau povestea,
dar nimeni nu le credea.
Până la urmă povara asta le înnebunea.
Nu au prins niciodată criminalul. ebunea.