בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
אבן הפניקס מלאה בנשמות של ערפדים.
האבן נותנת לחרב את כוחה.
סטפן.
כל עוד יש לי את הצלקת הזו, ריינה תצוד אותי.
מה אם הייתי אומרת לך שיש דרך להעביר אותה
למישהו שזה קצת יותר מגיע לו.
אני אעשה את כישוף ההעברה.
זה ממש אצילי מצידך.
בערך בזמן שאליינה תתעורר, אני אהיה מתה.
גם אתה. לעולם לא תראה אותה שוב.
אז אתה לא לוקח את הצלקת.
יש לי תוכנית.
כמה רחוק...
בגללך איחרנו.
אכזבת אותו ובחרת בעצמך.
אתה היית מאושר כשאחיך לא היה.
כן.
סטפן. הי. איפה החרב הארורה?
נורה, לא.
אין חיים בלעדייך. אני אוהבת אותך.
אני אציל אותך, אחי הקטן.
אני אתקן את המצב.
נו כבר.
הצילו!
לאט לאט.
תנשום לאט.
סחרחורת זה נורמלי.
ותרים את הרגליים מהקרקע, אנחנו בתקופה של גלי קור.
החזאים טוענים שזו הטמפרטורה הכי נמוכה שהייתה.
מה שמך?
אני לא זוכר.
בוא נבדוק אותך.
וואו!
לא יודעת מי אתה, אבל אתה ממזר בר מזל.
אתה האדם הראשון שאני פוגשת ששרד אחרי חתך בעורק הראשי.
היי.
תשמע לי,
אפילו גיבורים לא יכולים להציל את כולם.
איך קראת לי עכשיו?
גיבור.
זה מה שהמעודדות טוענות, בכל אופן.
אני מרחיקה אותן עד שאשלול שיכחון כתוצאה מזעזוע מוח.
שמי סטפן סלבטור.
התקדמנו.
אתה יודע איפה אתה, סטפן?
כן.
אני בגיהינום.
- יומני הערפד -
הן לא ידעו.
לא ידעו מה?
שריינה דקרה את סטפן.
שהרוח שלו כבר הייתה לכודה באבן הפניקס.
הן בטח חשבו שהן עושות לעולם טובה.
אדיב מאוד.
מצדך, לא מצדן,
בהתחשב בכך שמעולם לא היה אכפת להן מאף אחד אחר מלבדן.
אז אם סיימת להתאבל על תלמה ומרי לואיז,
נראה לי שכדאי שנעוף מכאן.
אני לא הולכת איתך לשום מקום.
יכולת למנוע את זה.
היית צריך רק לקחת את הצלקת של סטפן
ולשים את אחיך בעדיפות ראשונה, בפעם הראשונה בחייך.
אני מנסה לתקן את המצב.
ולכן אנחנו צריכים למצוא את ריינה ולהחזיר את נשמתו של סטפן לגופו.
האבן הושמדה, דיימון.
וסטפן הושמד יחד איתה.
אי אפשר לדעת. -אפשר,
אם יש לנו לוגיקה והיגיון ומוח.
אני רואה את זה אחרת, טוב?
אם סטפן מת, אני אחראי לכך.
פירוש הדבר שאבלה את שארית הנצח ברדיפה
ובענישה עצמית
ובראיית התיעוב העצמי שלי משתקף בתיעוב של אחרים.
ואני לא מוכן
לאף אחד מהדברים האלה.
לכן, הוא לא מת.
נסי את הדרך שלי.
היא פחות מדכאת.
אני מבינה שהייתי נדיבה כשהנחתי שיש לך מוח.
את יכולה להמשיך להיות משביתת שמחות,
או שתוכלי לבצע כישוף איתור ולעזור לי למצוא את ריינה.
מה את אומרת?
לאן את הולכת?
לעשות את מה שאמרת לי.
בלעדיך.
באמת? באמת?
אני לא מבין.
הניסיון הכושל שלי להיות גיבור, הגופות...
מה הלקח כאן?
אני לא בטוחה שהצלחתי לעקוב.
אני זוכר שנדקרתי על ידי חרב הפניקס,
פירוש הדבר שמדובר בסיוט חוזר,
מעשה ידי הנפש שלי.
אולי קצת מיהרתי בבדיקה שלי. אתה יכול להישיר מבט?
נראה לי שאני בסדר, פשוט...
אין לי מצב רוח לחידון התנועות, טוב?
אפשר לדלג לעינויים, בבקשה?
שוטרים! אולי נתחיל כבר?
שב. אתה לא מדבר בהיגיון.
מרטי האמונד? -לא,
אבל בסדר.
זה מה שכתוב ברישיון.
אני מאמין לך, אבל זה לא הארנק שלי.
אולי הוא סובל מאובדן זיכרון.
שתית, אדוני?
הבנתי.
אני ערפד בעל בעיות שליטה
ואלכוהוליזם הוא מטפורה לתאוות הדם שלי.
עכשיו אנחנו מתקדמים.
אדוני, אתה יכול לעמוד בבקשה?
הולכים לגיהינום חם יותר?
אולי. ראשית, אבקש ממך ללכת בקו ישר.
הלו? -מאט...
אני צריכה עזרה.
ריינה? -אתה האדם היחיד שאני בוטחת בו.
החזרת את סטפן לאבן? -כן, אבל...
אם כך אין לנו על מה לדבר יותר. מילאתי את חלקי.
אני פורש.
אתה לא מבין.
הכלבות האלה השמידו את האבן.
הוא חופשי!
כולם חופשיים.
רגע. על מה את מדברת?
ריינה... מה זאת אומרת, חופשי?
נו? קדימה, תעני לו.
מה זאת אומרת, חופשי?
"הגעתם לוולרי. ועכשיו, דברו."
ולרי... לא יודע למה לקחת את הגופה של סטפן,
אבל אם יקרה משהו...
אחי...
לא משנה.
כל הכבוד, מרטי.
וחזרה אליי.
אני שומעת אותם.
כל הקולות...
על מה את מדברת?
הם מגיעים מכל מקום.
מה זה אמור להוכיח?
שהיית בהשפעת אלכוהול
כשהסעת את האוטובוס.
מה אמרת?
כשהשמדת את אבן הפניקס, כל הנשמות שהיו בתוכה ברחו.
התפזרו לכל עבר.
ואני יכולה לשמוע אותן.
בחיים. כל אחת ואחת מהן.
את טוענת שכל הערפדים שהרגת באמצעות החרב
משוטטים עכשיו בעולם?
מה לעזאזל קרה לך?
אני... לא בטוח.
התעוררתי באמצע הכביש וראיתי את האוטובוס עולה בלהבות.
כן, אתה גיבור אמיתי, מרטי.
להציל מחצית מהילדים מהתאונה שאתה גרמת?
למה את כל הזמן קוראת לי "מרטי"?
שרפתי את כל הגופות המקוריות,
פירוש הדבר שאסירי האבן נמצאים בגופות אקראיות.
ערפדים, בני אדם, זה לא משנה.
הרוחות התפזרו באקראי
לגופות המתות הראשונות שמצאו.
זוכר משהו?
לא. שום דבר.
סליחה...
אני מכיר אותך?
לא אכפת לי מנשמות ערפדים עתיקות.
לאן סטפן הגיע?
בבקשה.
ואם אני מסרב לעבור את הבדיקה?
אז אתה לא משאיר לי בררה.
ריינה... לאן סטפן הלך?
הוא יכול להיות בכל מקום.
הוא יכול להיות כל אחד.
מרטי האמונד, אתה עצור בגין נהיגה בשכרות...
שמי סטפן.
תפסיק. תירגע.
זו טעות, בן אדם. -תירגע, מרטי.
שמי סטפן, לעזאזל.
טוב, אתה ביקשת את זה.
תחזור הנה!
עצור! עצור!
ונעבור כעת למבזק חדשות,
מגיעים דיווחים על אודות תאונה בכביש 70,
סמוך לגלנווד שבארקנסו,
שבה מעורב אוטובוס תלמידים מדאלאס.
לפחות ארבעה נהרגו, ומספר הפצועים גדול יותר...
מה לעזאזל אתה רוצה?
אני מתקשר להזהיר אותך.
קצת מאוחר מדי, אתה לא חושב כך?
לאור העובדה ששיתפת פעולה עם הפסיכופתית
שלקחה את ארוסתי כבת ערובה.
אני יודע שתתקשה להאמין,
אבל וידאתי שקרוליין תהיה מוגנת.
מוגנת?
ריינה ירתה יתד לבית החזה שלה, מאט.
תקשיב לי,
היינו בחוץ.
שלוש שנים,
שלוש שנים, בלי דקירות, בלי חילופי שבויים, בלי איומים על-טבעיים
שנושפים בעורפנו, טוב?
אנחנו נתחתן בעוד חודש.
יש לנו ילדות שאנחנו צריכים לטפל בהן.
קרוליין הייתה פיתיון. כדי למשוך את סטפן החוצה. זה הכול.
מה לעזאזל קרה לך, גבר?
קרה משהו רע,
ואני מתקשר להזהיר אותך ששלחתי אורחים לכיוונך.
לא, לא, תקשיב לי, קרוליין מסתתרת עם הבנות, היא מחכה לי.
זה משפיע על כולם, ריק, ואני במרחק שלוש מדינות.
אני מנתק עכשיו.
זה דומה למה שקרה לג'ו, רק אקראי יותר.
כל נשמות הערפדים מאבן הפניקס
מצאו גופות טריות להתאכלס בהן.
חלקם ערפדים, חלקם לא.
ולמה זאת בעיה שלי?
סטפן בין הנעדרים,
ויש לי תחושה שלמשק הבית שלך אכפת מאוד
אם הוא יחיה או ימות.
טוב.
מה אנחנו צריכים לעשות?
חייבים לצוד את כולם.
לא. לא, סטפן צריך להיות בראש סדר העדיפויות שלנו.
החבר שלך אמור להיות אחרון הדאגות שלך.
מה זאת אומרת?
אתם חושבים שכל חיי רדפתי אחרי ילדים טובים ולא מזיקים?
האבן הזאת נועדה לנורא מכול.
המתתי כמה מהערפדים הכי מרושעים
ב-200 השנים האחרונות.
בבקשה.
תדפדף בו. -מה זה?
היומן שלך. תראה אם משהו מעורר את זיכרונך.
"היום ה-57 שבו אני עצבני על אחי הזבל..."
תקרא בלב.
הדבר הכי חשוב הוא שאתה לא בגיהינום יותר.
טוב?
זה אמיתי.
והאמת היא
שזכותך המלאה להיות עצבני עליי, טוב?
פישלתי בגדול, וכשאזכר למה,
אני לא מאשים אותך... -דיימון.
כן.
אני גווע.
טוב, בבקשה. צריך מילוי?
בבקשה. ותודה.
נראה לי שזה מספיק, סטפן.
זה מספיק.
רוצה לקחת אותה לסיבוב?
כדאי שאגש לעשות שיחת טלפון קצרה.
כן.
דיימון.
מתי הבנת שג'ו לא הייתה ג'ו?
אתה עם אחיך עכשיו?
זה מה שאני שואל.
דיימון, תקשיב לי היטב,
זה לא סטפן, טוב?
אנחנו לא יודעים מי זה. שמור אותו קרוב.
נזדקק לגופה שלו.
אז איפה סטפן, לעזאזל?
לא קל למצוא אותו בין מאות דיווחים ב"טוויטר"
בנוגע לאפוקליפסת הזומבים, טוב?
אנחנו עובדים על זה.
תעבדו קשה יותר. אני לא רוצה לבלות את שארית חיי
בשמרטפות על חיקוי זול של אחי.
תאמין לי, זה לא יהיה לשארית חייך.
הגוף של ג'ו התחיל להתפרק ברגע שנשמת הערפד התאכלסה בתוכה.
מה אתה מנסה להגיד?
אני אומר שאם סטפן בגוף אנושי,
יש לו בערך שלושה ימים לחיות.
כן.
"הישארו עמנו לעדכון בשידור חי בפרטי הסיפור.
חדשות אחרונות מארקנסו,
אנחנו בעיצומה של אזהרת מזג אוויר קיצוני.
המצוד בעיצומו בסמוך ליער הלאומי אואצ'יטה.
מרטי האמונד ברח מהרשויות
לאחר שהיה אחראי לכאורה לתאונה רצינית בכביש 70.
לחשוד יש הרשעות קודמות בגין נהיגה בשכרות.
אנחנו לא מצפים שיגיע רחוק.
הוא שיכור מוכר.
לאור העבר הרפואי שלו,
אם הקור לא יחסל אותו, הגמילה תעשה זאת.
אבל מיטב אנשינו מטפלים בזה,
התושבים מתבקשים לשמור על קור רוח ולדווח על פעילות חשודה.
כמו כן אנחנו מגייסים מתנדבים למוקד הטלפוני שלנו,
אז אם אתם מעוניינים, אנא צרו קשר עם גלנווד ימק"א
ועזרו לנו. תודה.
האמונד, עובד הצי הסוחר לשעבר,
עבד בחברת אוטובוסי השכר.
הם טרם שחררו הצהרה.
אך בעוד חדשות על אודות שימוש בחומרים אסורים מצד האמונד מוסיפים להתגלות..."
תנמיך את זה. הראש שלי עומד להתפוצץ.
ספרי לי, איך הם?
הקולות?
מבולבלים.
רעבים, כועסים.
אבל את רואה אותם?
בחזיונות ממשיים?
חלקים.
הכול בבת אחת, חופפים.
יש לך תצלומים של סטפן?
למה שיהיו לי תצלומים של סטפן?
לא לך, לקרוליין.
אל תגיד שאין לה איזו מזכרת בעלת ערך רגשי.
מה את עושה?
נותנת לך משהו להתמקד בו
בזמן שאני עוזרת לך לברור את הרעש.
בבקשה.
הוא יספיק?
הוא מושלם. -טוב.
בבקשה. תסתכלי לו בעיניים.
תתרכזי.
איך זה אמור ל...?
תתמקדי בסטפן.
הצילו!
קדימה, סטפן, איפה אתה?
ראיתי עצים, דם, אש ועוגן.
רגע, עוגן? -קעקוע.
על ידו.
הוא פצוע. הוא מפוחד.
רק רגע.
"האמונד, עובד הצי הסוחר לשעבר,
עבד בחברת אוטובוסי השכר.
הם טרם שחררו..."
אוטובוס. ראיתי אוטובוס עולה בלהבות.
קעקוע של הצי הסוחר, בחור שמציל כמה ילדים
ואז בורח מהמשטרה.
נראה לי שמרטי האמונד הוא הבחור שלנו.
ארקנסו?
מה יש בארקנסו, לעזאזל?
קילומטרים של יער לאומי, עשרות שוטרים מעוצבנים
וסופת שלג שמתקרבת במהירות.
מתי תוכל להגיע לשם?
תלוי בשיתוף הפעולה של הנוסע שלי.
טוב, אחי.
הגיע הזמן ללכת.
ויפה שעת אחת קודם.
המקום הזה מת.
כן.
קדימה.
כמובן.
מובן שאני תקוע בגוף של מכור.
לא היינו צריכים אבן גיהינום ארורה
כדי להדגיש את האירוניה הזאת, נכון, מרטי?
אתה יודע, מרטי,
ביליתי את שלוש השנים האחרונות בידיעה שתוחלת החיים שלי קשורה לזו של ריינה.
אחרי שההלם הראשוני התפוגג,
התחלתי ליהנות מזה.
היה לי תאריך תפוגה.
זה הכי קרוב שיכולתי להגיע לאנושיות.
כנראה שכחתי כמה מבאס להיות אנושי,
איך הכול כואב... כל הזמן.
קדימה...
קדימה.
יש! יש!
תאכל תחת, מרטי, חתיכת שיכור אומלל.
כן.
כן, נראה לי שזה מתחיל לחזור אליי.
הכאב, השגרה הקודרת של קללתי הנצחית.
ועם זאת, פה ושם, רגעים של תקווה.
ניצוצות של אנושיות.
אולי שכחתי מה עשית, דיימון,
אבל אני כן זוכר את זה:
אתה דם מדמי ובשר מבשרי.
אני אוהב אותך, אחי.
תפסיק לבלבל את המוח, אחי.
אני יודע שאתה לא סטפן.
כמה חבל. -כן.
רק התחלתי להתחמם.
אני נותן לך נקודות על כך שאתה מסתגל מהר.
אני לא יכול לזקוף הכול לזכותי. -טוב...
בכל זאת נתת לי את המדריך.
אבל במלוא הרצינות,
אחיך ממש ממש שונא אותך.
תקשיב לזה,
"נכנעתי לגורלי לא לראות את דיימון שוב לעולם בחיי הסופיים כעת,
ומעולם לא הרגשתי הקלה כזו."
נשמע שלא אכפת לו אם הוא יראה אותך שוב או לא.
וזה מושלם,
כי אני לא מתכנן לוותר על הגוף שלו.
אזהרה הוגנת,
השיער הזה מצריך תחזוקה רצינית ביותר.
אכן כך.
אבל עדיף על לא כלום.
מה המרחק מכאן לממפיס?
ממפיס?
בבקשה תגיד לי ששמך היה אלביס.
זה יסביר הרבה.
אתה נראה בחור משעשע, דיימון.
טוב...
כשכל זה ייגמר,
אנחנו צריכים ללכת להתהולל יחד.
שלום.
רגע!
לא.
רגע, מה זאת אומרת, איבדת אותו?
זאת אומרת שהוא הבין שהגוף של סטפן הוא דירת נופש, והוא ברח.
הוא שאל על ממפיס.
ממפיס? אנחנו במרחק שתי מדינות מממפיס.
ואני צריך ללכת להציל את סטפן האמיתי ממצוד.
יש לך כופרת וציידת. תשתמש בהן.
זה בסדר. אני יכולה לאתר את הגוף של סטפן.
אמרת ממפיס?
חייבים לתפוס אותו.
זאת בדיוק המטרה, לא?
ואז מה?
ואז להרוג אותו,
זה מה שאת לא אומרת. מי הוא?
עוד רוצח סדרתי שאסור לאפשר לו להתהלך בעולם.
צריך לשפד אותו ולשרוף אותו ולשלוח אותו לתהום הנשייה.
הוא מתהלך בעולם בגוף של החבר שלי,
אז לא הורגים אף אחד.
אם כך כאן דרכינו נפרדות.
אני מתה לדעת מה יש בקופסה שאתה מתקרב אליה באיטיות.
רובה חצים.
חושב שהוא יעזור?
אוי, לעזאזל.
לעזאזל.
סליחה, גברתי?
את יודעת איפה אנחנו?
הלכת לאיבוד?
כן. ונגמר לי הדלק.
וחסר מזל מטבעי.
את יכולה להשאיל לי את הטלפון?
שיחה זריזה. -רק רגע.
"מבזק חדשות, אסיר נמלט
במנוסה באזור גלנווד.
האדם הזה נחשב מסוכן.
תושבי אואצ'יטה וסביבתה
מתבקשים לדווח על כל פעילות חשודה באזור."
תתרחק ממני!
אני רק צריך להשתמש בטלפון שלך. בבקשה.
סליחה. סליחה. שוטר עובר.
רק רגע, אני תכף חוזר.
אדוני?
כן. -מי אתה?
אני מתנדב,
סגן מאט דונובן ממיסטיק פולז.
חבר של כחולי המדים.
מעולם לא שמעתי על מיסטיק פולז. מעולם לא שמעתי עליך.
איפה התג שלך?
אתה לא צריך לראות תג,
כי מאט דונובן הוא השוטר הכי מובחר, הכי אמיץ, והכי פחות טיפש שפגשת בחייך.
ואם מישהו ישאל, זה השקר שתספר לו.
אני שמח שאתה כאן, דונובן.
יש לנו מזל שאתה איתנו.
מה דוח המצב?
האמונד נדפק מכל הכיוונים.
היער מכותר.
החבר'ה פשטו על בקתה, מצאו עקבות של דם,
אבל מרטי לא היה שם, פירוש הדבר...
הוא לבדו ביער.
אף אחד לא יכול לשרוד בטמפרטורות האלה בלילה.
אנחנו מורידים פרופיל.
נחכה שהטבע יעשה את העבודה בשבילנו.
לא חשבת על זה עד הסוף, נכון, אחי?
מה דעתך שנעוף מכאן, נחזיר אותך לגוף שלך?
קדימה.
מה?
מה יש?
זה.
אתה.
אם אתה כאן, אני מוגן, ואני חייב לך.
אבל אם אתה הזיה,
אז נכנסתי לשלב ההזיות של הגמילה שלי,
ונדפקתי כהוגן באופן רשמי.
הטמפרטורה כעת מינוס 11 מעלות וצונחת במהירות.
השלג צפוי להיערם עד כדי 30 ס"מ או יותר...
טוב, תשתדלי להירגע ותספרי לי מה קרה.
ראיתי אותו. הוא תקף אותי.
טוב. בסדר.
שבי כאן.
את מוגנת עכשיו, גברתי.
תודה.
אם לא מפריע לך, המפקד, אני רוצה לתשאל אותה בעצמי.
טוב.
טוב, אנשים. מאט דונובן מטפל בזה.
אני צריך שתגידי לי בדיוק איפה ראית אותו.
זה היה כביש גישה ביציאה מ-274.
זה היה צפונית לאודן.
יש תצפית שם.
את בטוחה שזה היה צפונית?
כן.
טוב, חבר'ה. הוא דרומית לאודן.
בואו נוציא את כל הכוחות שלנו לאזור הזה, טוב?
רגע, זה לא מה שאמרתי.
עכשיו כן.
ראית אותו דרומית לאודן.
תודיע לי אם ימצאו את הטלפון שלי.
מה אמרת?
הטלפון הנייד שלי.
הלו?
הקול של מרטי צרוד יותר משדמיינתי.
דיימון.
אין ספק שבחרת יופי של לילה ללכת לאיבוד ביער.
לפחות אני מתחיל להתחמם.
ואם לא ידעת, זה סימן גרוע.
אתה מוכרח לזוז, טוב?
רק תבחר כיוון ותתחיל ללכת.
אני לא יכול.
אני בכלל לא מרגיש את הרגליים.
בשלב הזה, אני לא יודע אם הרעידות נובעות מהגמילה
או מזה שאני קופא למוות.
סטפן, קום.
אתה לא תמות ככה, סטפן סלבטור.
לבד בשממה,
לכוד בגופתו הקפואה של רוצח אלכוהוליסט?
לא יודע. נראה מתאים לי.
בחייך. תן לי משהו לעבוד איתו.
איחרת את המועד.
אתה גרוע בתפקיד הגיבור, אחי.
כנראה אני לא רגיל לכך שאתה כזאת עלמה במצוקה.
לציין את כל הסיבות לכך שהבלגן הזה באשמתך?
בכיף, סטף.
קדימה. אני לא עושה שום דבר חשוב כרגע.
נטשת אותי, דיימון.
ולרי ואני היינו ממש רגע לפני ביצוע כישוף ההעברה.
אפילו לפני כן.
נטשת אותי כשהחלטת שאתה מעדיף לחיות בארון קבורה
מאשר להכיר בטעויות שלך.
לא. לא, לא. ניסיתי למנוע מעצמי לעשות טעויות, סטפן.
ולמה קשה לך כל כך, דיימון?
ואל תגיד "אליינה".
חיית 160 שנה לפני שהכרת אותה.
תלשו אותי מהגיהינום ותקעו אותי בגוף של אדם מת.
ואתה יודע מה הייתה המחשבה הראשונה שלי כשהתעוררתי?
"אני צריך להציל את האנשים שבאוטובוס."
לא ידעתי מי אני,
לא ידעתי איפה אני...
זה היה האינסטינקט שלי.
איפה האינסטינקטים שלך, דיימון?
מה הקול שבראשך אומר?
אתה רוצה שאגיד את מה ששנינו כבר יודעים?
טוב.
אני אנוכי.
אני כועס.
אני חסר סבלנות.
וכן, עד שהכרתי את אליינה,
לא הייתי מעוניין לעשות את הדבר הנכון בשביל אף אחד.
כולל אחיך.
כולל אחי.
אתה כועס?
כן.
אתה מתעב אותי?
כן.
יופי. אז קום ובוא לכסח אותי בעצמך.
סטפן...
אני הולך.
רוצה לדעת למה זה קשה כל כך?
כי מרטי האמונד הוא אסון מהלך?
כי בסופו של דבר,
לא אוכל להמשיך.
וכשזה יקרה,
אני לא מאמין שתהיה שם.
- פתוח 24 שעות -
חייבים לחכות עד שיסתיים?
אם את לא רוצה לגמור בשוחה ליד הכביש המהיר,
נבלה את הלילה כאן.
כמה נוח מבחינתך.
מה זה אמור להביע?
אם זה ייגמר רע, אתה תצא הגיבור.
סטפן ימות שלא באשמתך.
פחות תחרות על לבה של ארוסתך.
עד כמה אני נראה לך חסר ביטחון?
אל תעמיד פנים שהמחשבה לא חלפה בראשך.
אני מכירה היטב את התחושה
להתבונן בסטפן ובקרוליין מבחוץ.
להוציא את החלק שסטפן זרק את קרוליין
כדי לטייל איתך סביב העולם.
לרגע לא שיטיתי בעצמי שמה שיש לי עם סטפן יחזיק מעמד.
אבל אתה...
ענדת לה טבעת.
כן, הצעתי לקרוליין נישואין, כי התאהבתי בה.
והיא השיבה בחיוב כי זה היה הגיוני מבחינת הילדות.
אז כן...
החזרה של סטפן עלולה להרוס את חיי המושלמים.
אז מה?
לא שזה משנה משהו, אבל אני תומכת בך ובקרוליין.
כמה לא אנוכי מצדך.
אל תגיד לי שאתה לא מעריך את האירוניה כאן.
אתה בן אנוש.
אפשר לומר בפה מלא שאני לא מעריך אותה כרגע.
אבל תגיד לי, מה הדבר הכי גרוע באנושיות?
התכווצויות ברגליים? נזלת?
כוויות קור? מה?
מה בנוגע לחוסר היכולת להפעיל שליטה מוחית?
כן. זה רציני.
מבאס לשחק לפי החוקים, אה?
כאילו שאתה יודע.
אתה זוכר ששיחקנו מחבואים כשהיינו ילדים?
אתה מעלה את הנושא כי נהגת לרמות?
לא רימיתי.
בהחלט רימית.
היית מתחבא במשרד של אבא,
אף על פי שאסור היה לנו להיכנס לשם.
פעם אחת, אולי. -לא.
כל הזמן.
אז למה היה לך קשה כל כך למצוא אותי?
כי פחדתי.
לא רציתי להפר את הכללים.
אולי קיווית שאבא יתפוס אותי ויעניש אותי.
לא, לא פחדתי שאתפס.
פחדתי עליך, סטפן.
למה אתה מזכיר את משחקי המחבואים?
כי לעולם לא תמצא אותי.
דיימון... מה קרה?
שום דבר.
הכול תקין בהחלט.
אלה... -באישור המשטרה.
שאלת אותי למה הכי התגעגעתי באנושיות.
ההתלהבות לאכול את... הסופגנייה המחורבנת להפליא הזאת.
אם כך הכול נסלח?
בשום פנים ואופן לא.
מה זה?
בנוגע לזה... חוששני שמרטי לא ישרוד.
תחגור חגורה.
יש לנו פחות מ-48 שעות לאתר את הגוף האמיתי שלך.
את עדיין מנסה לאתר את הגוף של סטפן?
מי שנמצא בתוכו נעצר. בממפיס.
אני שומעת מוזיקה, זה...
בית אחווה.
ערפד מיהר לממפיס והלך ישירות לאוניברסיטה?
חייבים ללכת.
למה? מה קורה?
משהו שריינה אמרה. מזכיר לי סיפור סבתא
על שרשרת רציחות שהתרחשה בממפיס בשנות ה-90 של המאה ה-19.
מתברר שהוא היה רוצח סדרתי לפני שהוא נעשה ערפד.
הוא עקב אחרי אחוות גברים ונשים ורצח בשביל הכיף.
משקאות אלכוהוליים?
יפה.
בוא תיכנס, אחי.
לשתות! לשתות! לשתות! לשתות!
לפי הסיפור, הוא לא היה מסתפק בהרג.
הוא היה מאלץ את קורבנותיו לרצוח זה את זה.
והם היו מספרים את הסיפור,
אבל איש לא האמין להם.
בסופו של דבר העול היה מוציא אותם מדעתם.
מעולם לא תפסו את הרוצח. אותם מדעתם.