Tidligere på The Vampire Diaries...
Har du en mor?
Jeg hadde en mor. Hun døde.
Vi elsket henne. Hun var vår verden.
Vår mor iscenesatte sin egen død.
Etterlot sine sønner,
startet en ny familie, og prøvde
å glemme oss for alltid!
Hvem tror du ga Kai ideen om å putte Elena
i den Tornerose-komaen.
-Hvem? -Lily.
Du valgte dine kjettere over Stefan og meg
ved hver mulighet.
Tilgi meg.
Du er enten en Salvatore eller en av oss.
Du tar feil, Julian.
Lily!
-Damon. -Si noe.
Du ba om det selv. Sov godt.
Hun ville ha tilgivelse. Du spyttet henne i ansiktet.
Hun fortjente ikke tilgivelse.
Fønikssteinen gir sverdet dets makt mot udødelige fiender.
Når en vampyr stikkes gjennom hjertet,
fungerer det som en magisk leder.
Det overfører ånden til denne spesielt fæle steinen.
Formålet med steinen er å straffe vampyrer.
Alle synder dere har begått
bidrar til å skape deres eget personlige helvete.
Stefan!
Jeg vet ikke hva helvetet ditt blir, men jeg håper hun er der.
HØSTEN 1863 KONFØDERASJONENS FRONTLINJE
Hadde du en fin lur?
Mor?
Salvatore.
Hjelp meg.
Henry.
Vær så snill.
Du må hjelpe meg.
Kom, vi skal komme oss vekk herfra.
Hei der, helt.
Du har vært borte lenge.
Post.
Noe nytt hjemmefra?
Broren min.
"Kjære Damon.
"De ber oss om å sende bare gode nyheter, men det kan jeg ikke.
"Dagene blir mørkere i Mystic Falls, og hjertet mitt enda mørkere.
"Valerie dro og kom aldri tilbake.
"Far drikker seg i søvn hver kveld.
"Nå som årsdagen til mors død nærmer seg,
"er jeg ute av stand til å sove,
"stiv av en frykt jeg ikke kan riste av og ikke tør nevne navnet på.
"Skulle ønske du var her, bror,
"og kunne lære meg å takle disse nettene. Stefan."
Oberst.
Løytnant Salvatore.
Jeg ber om to uker fri for å dra hjem.
Du og alle menn her ute, Salvatore.
Nei. Avvist.
Jeg frykter for min brors ve og vel.
Hadde ikke spurt om ikke jeg trodde
han virkelig trenger meg.
Jeg vil ikke avstå fra pliktene mine, og hvis det er noe du trenger,
skal jeg gjøre det.
Hva som helst?
Hva som helst. Ja.
Ok.
Jeg har et oppdrag.
Eller snarere et ærend.
Om jeg får treffe broren min, gjør jeg det gjerne.
Det er en bondegård 20 km til øst.
Ryktene sier at unionsympatisører der skjuler konføderasjonsdesertører.
Hvis ryktene er sanne,
må desertørene arresteres og føres tilbake til meg.
Anse det som gjort.
Takk.
To uker hjemme? Kan du tenke deg det?
Så flott. Jeg gleder meg til å se jenta mi, Olive.
Hun er ordentlig søt.
Har du en kjæreste, Damon?
Nei. Men jeg må treffe broren min.
-Damon, er du sikker på dette? -På hva, Henry?
På oppdraget.
Disse mennene?
Disse desertørene vi skal fange?
Det er bare vanlige karer som ikke tror på saken.
Som meg, Som deg.
Det er sant.
Jeg bryr meg ikke om krigen, Henry.
Jeg vervet meg bare for å tilfredsstille faren min.
Så hvordan kan du godta å arrestere menn som deg?
Det er ikke min feil at de deserterte, Henry.
De har seg selv å takke.
Men nå er de vår billett hjem.
Hallo, frue.
Kan du avse litt middag til to sultne soldater?
Nei. Beklager.
Jeg trenger ikke å minne deg på at det er din plikt å innkvartere i krig.
For ikke å snakke om loven.
Takk, frue.
Hallo.
Vi er overraskelses-middagsgjestene.
-Skal jeg sjekke oppe? -Ja.
Henry her skal stelle seg litt.
Rene hender, rent sinn.
Dere er sikkert ikke en av de familiene som skjuler våpen
fra krigsinnsatsen, men siden ordrene er slik,
er det min plikt å sjekke.
Jeg er glad for å se at noen tar
advarselen om djevelen og lediggang alvorlig.
Vi har en masse frukt.
Jeg ser det, frue.
Nei.
Legg ned våpnene.
Jeg ønsker ikke trøbbel.
Hvis dere snur og drar nå, finner dere ikke noe.
Vi ønsker bare å dra hjem.
Det er det som er problemet.
Jeg vil også hjem.
Herregud.
Damon. Hva har vi gjort?
Vent her.
Nok blodsutgytelser.
Legg fra dere våpnene.
Mor?
Hallo, Damon.
Du kan ikke være her. Du døde av tuberkulose.
Vi begravde deg i Mystic Falls.
Min kjære, snille sønn. Jeg er død.
Du sørget for det.
Du døde. Jeg var der.
Dette gir ikke mening.
Det begynner å komme tilbake til deg.
Dette er ikke virkelig.
Ånden din er fanget i fønikssteinen.
Dette skjedde faktisk, ikke sant?
I 1863 fikk jeg et brev fra Stefan. Han virket motløs.
Jeg ville bare dra hjem til ham.
Jeg hadde mine tvil, men begynte å arrestere desertører.
Alt gikk galt så fort.
Tok du noen gang ansvar for hendelsen?
Hva mener du?
Du og Henry skjulte det og snakket aldri om det igjen.
Hvordan vet du det?
Kanskje det er på tide å overgi seg.
Hva? Hvorfor det?
De var desertører. Gjennomførte et bakholdsangrep.
Jeg kom ikke hit for å drepe noen.
Du hadde dine tvil. Men du marsjerte allikevel framover.
Så himmel og jord settes i bevegelse for noe
jeg ikke har tenkt på på 150 år?
Beklager.
Det er ikke bra nok.
Jo lenger du holder traumet på armlengdes avstand,
jo vanskelig vil dette bli for deg.
Jeg skjønner.
Og dette posttraumatiske dokketeatret er ikke tilfeldigvis
et knep for å få meg til å føle anger for din meningsløse død.
For det fungerer ikke, mamma.
Dette handler ikke om anger, Damon.
Det handler om straff.
Damon?
Hei. Vær så snill og si at du vet hvem du er.
Damon? Si noe.
Jeg vet hvem jeg er, Bonbon.
Bra.
Det betyr at trylleformelen fungerte.
Hvordan føler du deg?
Som om jeg levde en dag i livet
til unge Damon Salvatore.
En dag?
Damon, du har vært død i tre måneder.
Sikker på at alt er vel med deg?
Ikke noe behov for å slå omkring deg?
Nei. Men du ser ikke så bra ut.
Jeg har det bra. Bare svak.
Det krevdes tre kjettere for å finne Julians ånd i steinen,
og jeg gjorde det alene.
Ikke at jeg forventet en parade, men hvor er paraden min?
Caroline er på Whitmore.
Alaric hadde en forelesning og Matt patruljerer.
Beklager. Det har gått tre måneder, så det er ikke slik at...
Tida har stått stille. Jeg skjønner.
Jeg tar det ikke ille opp.
Hvor er Stefan?
Du vil trenge en annen.
Hvor er han, Bonnie?
Da Julian knivstakk deg, knivstakk Nora Stefan.
Og jeg har ikke klart å få ham tilbake ennå.
Er broren min fanget her fortsatt,
og du fikk ut meg først?
Det hørtes ikke ut som et "takk" i det hele tatt.
Hvor er han, Bonnie?
-På soverommet. -Vi må få ham ut.
Jeg skal det når jeg kan, Damon.
Bare å få deg ut, krevde all magien min.
Jeg bryr meg ikke om det, Bonnie. Nå.
-La du ham i skapet? -Han var akkurat her.
Han er ikke det nå, Bonnie.
Og det leder til spørsmålet:
Hvordan kunne du unngå å se en ubevisst vampyr gå ut?
Han gikk ikke ut utgangsdøra.
HVEM VIL GRILLE?
Noen tok ham.
Jeg hadde visst om Julian var i Mystic Falls.
Så du gir ikke deg selv
litt for mye av æren, Donovan?
Sier bare at han ikke er redd for å gi seg til kjenne.
Matt, hvis Julian brenner Stefan, får vi ham ikke tilbake.
Inge skal brenne noen, ikke ennå.
Julian la igjen et brev.
Det er en grunn til at han lokker oss til et sted.
Kan prøve lokasjonstrylleformelen.
Bonnie, nei, du dro Damon rett ut av helvete.
Jeg fatter ikke engang at du står nå.
Hun snakker ikke til deg, binne.
Har du det som trengs?
Vi kan sikkert finne ut av det.
Bonnie, du har slitt deg ut hver dag
de siste månedene.
La meg i det minste sjekke byens overvåkningskameraer.
Du og hvem andre?
Hvis ikke Mystic Falls politiavsnitt ansatte mange
siden jeg var ute.
Jeg trodde ikke det.
Kan du finne ham?
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Drink?
Jeg er gravid i 28. uke.
Er det et ja eller et nei?
Hvordan er det inni hodet ditt? Jeg er virkelig nysgjerrig.
For det må være utrolig frigjørende å bare se
det du ønsker å se.
Vet du hva jeg er nysgjerrig på?
Hvorfor fønikssteinen fikk mamma med i helvetet mitt
når den hadde så mange andre torturmuligheter å velge.
Ja. Det var derfor jeg tryglet Bonnie om å få Stefan ut først.
-Så hvorfor gjorde hun ikke det? -Logikken vant.
Hva i helvete skal det bety?
Ingenting.
Blondie, du får ikke gjøre dette øyeblikket
til den ene gangen du valgte å holde kjeft.
Si meg. Hva går jeg glipp av?
Hør nå her,
jeg vet ikke hva du har vært gjennom,
eller hvordan det er i den tingen.
Men jo lenger man holdes til fange,
jo mer av ens menneskelighet blir fjernet.
Her er jeg full av følelser. Men hvorfor er ikke broren min det?
Fordi vi mente at hvis du var borte for lenge,
ville du komme tilbake blottet for menneskelighet,
innstilt på å drepe Bonnie for å vekke Elena.
Herregud, Bonnie.
Trylleformelen fungerte.
Han er på Route 29.
Dra du. Jeg tar meg av henne.
Damon. Du er i live.
Jeg hadde delvis ventet den søte heksa eller den gravide blondinen. Men...
Du må nok ta til takke med den gretne broren.
Greit.
Hva er den råtne stanken?
Den, ja.
Jeg var på en bensinstasjon tidligere,
og jeg ble litt revet med med munnstykket.
Jeg tror broren din er ganske gjennombløt.
Kom igjen. Sett deg.
Hvis du ikke vil være med og spise,
kan jeg like gjerne gå videre til røyken etter middag.
Vil du snakke om det?
Skal vi gjøre dette?
Ja, det skal vi.
Jeg har aldri delt krigshistorier
med en annen steinoverlevende.
Hvordan gikk det med deg? Få høre alt.
Gjerne. Så snart Stefan er hjemme og sjelesugd ut av den steinen.
Vi kan alle sette oss, åpne en flaske chardonnay,
skravle og spise godterier til sola står opp.
Kanskje jeg burde starte?
Så da jeg våknet i den elendige verdenen,
så jeg mora di.
Og så drepte jeg henne.
Hver dag i over et århundre
så jeg henne dø.
Hver dag i over et århundre ble hjertet revet ut av brystet mitt.
Ja, det var ren og skjær elendighet.
Jeg hadde en litt annen opplevelse.
Jeg gir deg én stjerne for skrekk
og to veldig skuffede tomler ned for snedig bruk av lignelser.
Så det fungerte ikke på deg.
Det ble kalt helvete. La oss si at jeg hadde forventninger.
Jeg tror du ganske enkelt sto imot.
Sto imot hva da?
Nei!
Du sto imot å konfrontere smerten. Naturlig og bevisst skjøv du den unna.
-Nei. Stefan. Stefan... -Damon.
Det er for sent.
Nei.
Jo.
Dette er ikke virkelig.
Smerte er virkelig. Å føle smerte er virkelig.
Så snart du finner ut av det, er du ett skritt nærmere.
Nærmere hva da?
Hei der, helt.
Du har vært borte lenge.
Post.
Noe nytt hjemmefra?
"Kjære Damon.
"De ber oss bare om å sende gode nyheter, men det kan jeg ikke.
"Dagene blir lengre i Mystic Falls, og hjertet mitt enda mørkere."
Sir,
hva ville du si om jeg ba om to uker fri
for å treffe broren min?
Du og alle menn her ute, Salvatore. Nei.
Det var det jeg tenkte.
Hva om jeg var villig til å hjelpe deg med ditt lille desertørproblem?
For eksempel.
Siden du nevner det,
er det en bondegård omtrent 20 km til øst.
Og ryktene sier at det er unionsympatisører der.
Jeg tar meg av det.
Bare så det er klart: Tar jeg desertørene med tilbake i live,
får jeg dra besøke broren min.
Ja, løytnant.
Greit.
To uker hjemme?
Så flott.
Jeg gleder meg til å se jenta mi, Olive. Hun er ordentlig søt.
Har du en kjæreste, Damon?
Ja. Nei. Jeg mener,
jeg må innrømme at ting er litt uklare nå, Henry.
Disse mennene. Disse desertørene vi skal fange.
Er ikke de bare vanlige karer som deg og meg?
Teknisk sett, ja.
Men jeg begynner å tro at de står for noe mye større nå.
Selvfølgelig gjør de det.
De protesterer for sine politiske overbevisninger.
Det gjør de, Henry.
Men de er billetten min ut herfra. Jeg må få dem tilbake i live.
Ha en god dag, frue.
Kan du avse litt middag til to sultne soldater?
Og før du sier nei,
vil jeg minne deg på at innkvartering er loven her omkring.
Jeg elsker også pai.
Mange takk.
-Jeg skal sjekke oppe. -Vennligst ikke.
-Det kan være folk der oppe. -Det er ikke det, Henry.
Bestemor, jeg må be deg om å legge fra deg den kniven,
og stå her borte ved bordet.
Vær så snill, frue.
Du også, jente.
Jeg må be dere alle om å stå sammen her ved bordet.
-Damon, hva gjør du? -Stol på meg. Jeg fikser det.
Trenger ikke det. Vi kommer ikke til middagen.
Jeg vet dere har to desertører i kjelleren.
Ingen trenger å komme til skade.
Vi skal bare ta med disse mennene til leiren, og det er alt.
Nei.
Det gikk ikke så bra.
Damon?
Slapp av, jeg vet hvem jeg er.
Jeg vet også at du ikke er virkelig.
Hva er den til?
Det går ok. Jeg er bare svak.
Det krevdes tre kjettere for å finne Julians ånd
i den steinen.
Og du klarte det alene. Jeg skjønner.
God nyhet: Jeg vet hvor Julian har Stefans lik.
Så len deg tilbake uten å bekymre deg
for den lokasjonstrylleformelen.
Hva snakker du om?
Ja. La meg avsløre det på forhånd.
Mens du jobbet med meg, stjal Julian Stefans lik.
Jeg skal få det tilbake.
Det trengs ikke.
Du skal ikke være her.
Før du sier noe,
ikke bær nag overfor Caroline for at de trakk ut meg først.
Det falt meg aldri inn.
Er det nå vi skal sammenligne notater?
Analysere symbolikken?
Overbevises om at vi er overlevende?
For å være ærlig, jeg levde nettopp 168 år med feilgrep,
kvaler og smerte i en uendelig loop.
Så jeg vil hoppe til den delen hvor vi bare blir fulle.
-Skål. -Skål.
Hvorfor? Hva skjedde med deg der inne?
Det var en grusom borgerkrighistorie.
Konføderasjonens flagg.
Blodbad. Mange døde.
Så du lot deg påvirke.
En steins besettelse av mitt personlige ansvar
i en krigstragedie?
Ikke spesielt.
Hva?
Følte du ingenting?
Jo, selvfølgelig.
Jeg følte et brennende ønske om å komme meg hjem til min triste bror,
for å hjelpe ham å komme over en jente han nettopp traff.
Så den delen med uskyldige folk som blødde
ut over gårdsgulvet påvirket deg ikke?
Jeg visste det.
Hva visste du?
Du er ikke virkelig.
Beklager, bror, men jeg må trykke omstart.
Hent våpenet ditt, Henry.
Hvorfor det?
Fordi jeg begynner å se et mønster,
og du og jeg skal løse denne gåten.
Trylleformelen fungerer ikke.
Jeg skjønner ikke.
Det er som om steinen skjuler ånden hans.
Kanskje du skal ta en pause?
-Du har prøvd i hele dag. -Hun kan ikke.
Jo lenger han blir der, jo mer ødelagt
når han kommer ut.
Og hvem sin feil er det?
Du, av alle, får ikke holde noen leksjon.
Hei. Det er ok.
Ja. Vi er alle bare litt stresset nå.
La oss trekke pusten dypt,
og vi kan begynne på nytt når Bonnie er klar.
Jeg skjønner ikke.
Vi trakk Stefan ut, helt greit. Hva er annerledes nå?
Han er ikke klar ennå.
Da jeg var der inne, kunne jeg knapt huske hvem jeg var.
Og så var jeg her med visjoner og tester.
Men det verste med helvete er ikke det du går gjennom.
Det er det lille håpet om at du kan komme deg ut selv.
Hvorfor gikk det greit å forene sjelen og kroppen din?
Fordi jeg ga etter for lidelsen som knekker deg.
Vel vitende om at Damon gjør alt han kan for å unngå smerte.
Det betyr at vi kanskje aldri får tak i ham.
To uker hjemme?
-Jeg gleder meg til å se jenta mi, Olive. -Hun er sikkert ordentlig søt.
Og ja, Henry, jeg har en kjæreste.
Hun er i en tornerosesøvn. Lang historie.
Men jeg lurer på: Hvorfor i dag?
Av alle Damon Salvatores største hits,
var dette gårdslevenet knapt en B-side.
Og så innså jeg at det var her alt begynte.
Dette var første gang jeg hadde blod på hendene.
Jeg tok det oppdraget. Jeg ga ordren.
Damon, du er ikke frisk. Kanskje feberen er tilbake.
Kanskje... Kanskje vi skal snu.
Jeg er ikke syk, Henry.
Poenget er at ukene etter gårdsmassakren,
da jeg ble knust av skyldfølelse og selvforakt,
hvem var den eneste i verden jeg ville snakke med?
Broren min.
Det må være løsningen på denne helvetesgåten også.
Kommer vi oss til Stefan, slutter vi å leve denne dagen på nytt
igjen og igjen.
Gir det mening?
Vi vender tilbake til leiren. Du er ikke deg selv.
Vil du se den nydelige kjæresten din igjen?
Vil du det, Henry?
Så følg meg, Wattles. Jeg skal gjøre dette riktig.
Hallo, søta.
For et vakkert smil du har.
Du, dattera di og bestemora di
må komme ut på verandaen med menig Wattles.
Militær ordre.
Kom ut, damer. Sånn ja, takk.
Rett her på verandaen.
Veldig bra.
Bli på verandaen. Det er en fin dag.
Jeg vet dere er der nede.
Dere må kaste ut våpnene før jeg teller til tre,
ellers dreper jeg vertsfamilien.
Én, to...
Tre.
Det er bra. Kom ut.
Én om gangen, med hendene i været.
Ok.
Hei der, helt.
Du har vært borte lenge.
La oss prøve dette igjen.
Ok. Jeg vet du har en granat.
Denne gangen må du skyve granaten ut til meg først.
Så vil jeg ha revolverne.
Og jeg vil ha alt sammen før jeg teller til tre,
ellers dreper jeg vertsfamilien.
Én, to...
Tre!
Kom ut. Én om gangen, med hendene i været.
Hendene i været.
Damon.
Jeg begynner virkelig å hate dere tre.
Hei der, helt. Du har vært borte lenge.
Post.
Noe nytt hjemmefra?
Hvorfor gjorde du det?
Stefan, ikke skriv
STEFAN IKKE SKRIV
til meg igjen.
Post!
Hei der, helt. Du har vært borte lenge.
Hvis du tar med desertørene tilbake til meg,
skal du få permisjon, Salvatore.
Står tilbudet fortsatt hvis jeg har dem med døde?
Pokker.
Hei der, helt. Du har vært borte lenge.
Post.
Pokker ta dette.
Damon? Hvor skal du?
Hva er den korteste distansen mellom punkt A og punkt B, Henry?
-Hva? -En rett linje.
For å unnslippe dette helvetet,
må jeg treffe broren min, så jeg går rett til ham.
Jeg deserterer fra Mystic Falls.
Ja? Kan jeg få bli med?
Du sier alltid at jeg er en helt, Henry.
Jeg er ingen helt.
Granat!
Det er ikke mulig.
Kom inn. Vi har ventet på deg.
Dette er annerledes.
-Hvor i helvete er alle? -Demp stemmen.
Jeg kan se dem komme i det fjerne.
Hvem?
Konføderasjonsfolk jakter på desertører. De vil drepe deg.
Du må gjemme deg i kjelleren.
Denne hasten er ikke nødvendig,
for dette skjer ikke egentlig.
Damon. Du hører ikke etter. De er her.
Gå ned i kjelleren hvis du vil leve.
Bror.
Ser man det, lyset i enden av tunnelen.
Ganske mørk tunnel, dette lille slaktehuset.
Jeg kan se hvorfor du aldri nevnte det.
Ville beskytte deg fra de skjøre følelsene dine, Stefan.
Du er grunnen til at jeg tok oppdraget.
Du har alltid en grunn, ikke sant, Damon?
Broren din... Drikkekompisen.
Hun.
Elena.
Det holder ikke.
Beviser det at jeg gjør fæle ting mot folk jeg er glad i?
Dette handler ikke om hva du gjør i hennes navn, Damon.
Det handler om hva du gjør i hennes fravær.
Stille, de er her.
Hva i helvete er det som foregår?
Du skjønner visst ikke?
Fortell deg selv at du beskytter Mystic Falls for Elena.
Overbevis deg selv om at du holder henne trygg
med alle midler.
Du rettferdiggjør å straffe Lily for Elenas skyld.
Har du tenkt på hva Elena ville gjøre?
Jeg fikk aldri spurt henne. Takket være Lily.
Så du måtte spørre?
Er Elenas påvirkning på deg så svak at du ikke kan skille mellom rett og galt
uten at hun holder deg i hånden?
Det blir et langt århundre, bror.
Jeg lurer på om hun vil kjenne deg igjen når hun våkner.
Hva?
Han som spyttet på vår mors grav.
Mannen som løy for seg selv, selv nå, om hva som skjedde her i dag.
Hva snakker du om?
Slipp meg! Nei. Slutt!
-Hun er borte? -Hva er det du gjør med meg?
Oppdraget gikk skeis. Uskyldige døde.
Og du gikk derfra med blod på hendene.
-Hva var det du ville? -Jeg ville ha broren min.
-Hva var det du ville? -Broren min!
-Hva var det du ville? -Jeg ville ha broren min!
Slutt å lyve for deg selv!
Hvem ville du ha, i det øyeblikket?
Før du begravde hemmelighetene dine?
Før du lærte deg å holde smerten unna?
Jeg ville ha...
Mora mi.
Det er for sent.
Damon, kan du bevege på deg?
Vær så snill, du må hjelpe meg.
Damon, kan du bevege på deg?
Vær så snill, du må hjelpe meg.
Hvorfor? Dette er ikke virkelig.
Smerte er virkelig. Å føle er virkelig.
Du elsker dette, ikke sant?
Jeg vil dø vel vitende om at sønnen min hater meg.
Ja. Han gjør det.
Hvorfor det?
Fordi du prøvde å ta Elena fra meg.
Hvorfor hjelper du meg ikke? Vær så snill.
Hvorfor?
Fordi du tok det eneste som gjorde meg glad.
Fordi du ikke var sterk nok til å forlate mannen din.
Fordi du ble syk og forlot oss.
Fordi du aldri kom tilbake!
Jeg hater deg, for du kunne kommet tilbake så mange ganger.
Men du gjorde aldri det.
Mistet deg første gang da far sendte deg bort med tuberkulose.
Og så fikk vi deg tilbake fra fengselsverdenen.
Og så mistet jeg deg igjen til den andre familien din.
Og nå mister jeg deg til døden.
Tre ganger mistet jeg deg.
Tre ganger hadde jeg mulighet til å fortelle deg alt.
Jeg ville fortelle deg det, og tre ganger rotet jeg det til.
Min skjønne gutt,
det er fortsatt tid.
Si det du ville si.
Si det.
Mamma, jeg er så lei meg.
Jeg er så lei meg.
Gi meg en mulighet til å gjøre det godt igjen.
Gi meg en mulighet til å la deg være glad meg.
Ok?
Nei.
Vi var ikke ferdige.
Jeg må få henne tilbake.
Hei. Damon. Det er meg.
Du er trygg.
Det er i orden.
Nei, én gang til. Send meg tilbake.
-Vet hva jeg skal gjøre. -Det er ikke ekte.
Jeg vet at det ikke er ekte. Ingenting av dette.
Damon. Nei!
Damon!
Damon.
Jeg må tilbake til henne.
Hvorfor er jeg fortsatt her?
Dette er ikke virkelig.
Oversatt av : Marius Theil, Deluxe ing av dette.