I tidligere afsnit ...
- Har du en mor? - Hun døde. Hun var vores verden.
Vores mor iscenesatte sin død, forlod os -
- stiftede en ny familie og glemte os!
Hvem gav Kai idéen om at lægge Elena i koma? Lily.
Du har altid valgt dine kættere frem for Stefan og mig.
Du er en Salvatore eller en af os.
Du tager fejl, Julian.
- Lily! - Sig noget.
Man ligger, som man har redt.
- Hun bad kun om tilgivelse. - Hun fortjente det ikke.
"Føniksstenen giver sværdet kraft mod udødelige."
Når en vampyr dolkes gennem hjertet -
- overfører sværdet deres sjæl til denne ubehagelige sten.
Stenen straffer vampyrer.
Hver synd, man har begået, skaber éns eget private helvede.
Stefan!
Jeg ved ikke, hvad dit helvede er, men jeg håber, at hun er der.
EFTERÅRET 1863 FRONTLINJEN
Har du sovet godt?
Mor?
- Salvatore! Hjælp mig! - Henry!
Kom nu! Du må hjælpe mig.
Kom. Vi skal væk herfra.
Hej, store helt. Du har været bevidstløs længe.
Post!
- Nyt hjemmefra? - Min bror.
Kære Damon. Vi må kun sende gode nyheder, men jeg kan ikke.
Dagene er blevet mørke i Mystic Falls. Også mit hjerte.
Valerie rejste væk for altid. Far drikker sig i søvn hver aften.
Årsdagen for mors død nærmer sig, og jeg kan ikke sove.
Jeg er lammet af en skræk, som jeg ikke kan ryste af mig.
Gid du var her, broder -
- og lærte mig at overleve disse endeløse nætter.
- Oberst? - Løjtnant Salvatore.
Jeg vil anmode om to ugers orlov.
Det vil alle, Salvatore. Nej.
Jeg frygter for min brors helbred.
Han har virkelig brug for mig.
Jeg vil ikke flygte fra mine pligter. Behøver De noget -
- så gør jeg det.
- Hvad som helst? - Ja, sir.
Godt. Jeg har en opgave. Eller snarere et ærinde.
Hvis jeg må se min bror, gør jeg det gerne.
Der ligger en gård 20 km østpå.
Nordstatssympatisører skjuler vores desertører der.
Du skal anholde desertørerne og føre dem til mig.
Det ordner jeg.
Tak, sir. Tak, sir.
To uger derhjemme? Forestil dig det. Hvor storslået.
Jeg længes efter min kæreste Olive.
- Har du en kæreste, Damon? - Nej, men jeg må hjem til min bror.
- Er du sikker på det her? - På hvad?
På opgaven.
Disse desertører, som vi skal fange -
- er almindelige mænd, der ikke tror på sydstaternes sag. Ligesom os.
Det er sandt. Jeg er ligeglad med krigen.
Jeg meldte mig kun for at gøre min far glad.
Hvordan kan du så anholde mænd, der er som dig?
Det er ikke min skyld, at de deserterede, Henry.
Nu er de vores billet hjem.
Goddag, frue.
Har De mad til to sultne soldater?
Nej, desværre ikke.
Indkvartering er en pligt i krigstider.
Desuden kræver loven det.
Tak, frue.
Goddag. Vi er jeres uventede middagsgæster.
- Skal jeg se efter ovenpå? - Ja tak.
Henry vil gerne vaske sig. Rene hænder, rent sind.
Jeg er sikker på, at I ikke skjuler krigsmateriel -
- men jeg har mine ordrer. Det er min pligt at se efter.
Jeg er glad for, at I holder jer beskæftigede.
- Vi har meget frugt. - Det kan jeg se, frue.
Nej, nej!
Vær venlig at lægge våbnet ned.
Jeg er ikke ude på ballade.
Hvis du går nu, slipper du for det.
Vi vil bare gerne hjem.
Det er det, der er problemet.
Jeg vil også gerne hjem.
Åh gud ...
Åh gud. Damon, hvad har vi gjort?
Vent her.
Hør nu. Der er blevet udgydt blod nok.
Læg dit våben ned. Kom nu.
Mor?
- Goddag, Damon. - Du kan ikke være her.
Du døde af svindsot. Vi begravede dig i Mystic Falls.
Åh, min kære søn.
Jeg er ganske rigtigt død. Det sørgede du for.
Du døde. Jeg var der selv.
- Det giver ikke mening. - Det er ved at komme tilbage.
- Det her er ikke virkeligt. - Du er fanget i Føniksstenen.
- Det her skete virkelig, ikke sandt? - I 1863.
Stefan skrev til mig. Han lød opgivende.
Jeg ville hjem til ham. Jeg havde mine tvivl -
- men begyndte at fange desertører. Alt gik galt meget hurtigt.
Tog du nogensinde ansvaret for hændelsen?
Du og Henry fjernede sporene efter jer og talte aldrig mere om det.
- Hvordan ved du det? - Du bør måske melde dig selv.
Hvorfor? De var desertører.
De lå i baghold. Jeg ville ikke dræbe nogen!
Du havde dine tvivl, men du gjorde det alligevel.
Bryder helvede løs på grund af noget, jeg ikke har tænkt på i 150 år?
Beklager. Du må finde på noget bedre.
Jo længere du lukker øjnene for dit traume, desto sværere bliver det.
Jaså. Og dette PTSD-dukketeater er vel ikke tilfældigvis -
- et trick for at få mig til at føle anger for din død?
For det virker ikke.
Det her handler ikke om anger, Damon.
Det handler om afstraffelse.
Damon? Hej.
Sig nu, at du ved, hvem du er.
Damon, sig noget.
- Jeg ved, hvem jeg er, Bonbon. - Godt.
Så lykkedes min besværgelse for en gangs skyld.
Hvordan har du det?
Som om jeg lige har levet en dag i unge Damon Salvatores liv.
En dag?
Du har været død i tre måneder.
Er du sikker på, at du er okay?
Du har ikke lyst til at slå eller smadre noget?
Nej. Men du ser ikke så godt ud.
Jeg er okay. Jeg er bare svag.
Det krævede tre kættere at finde Julians sjæl i stenen.
Jeg gjorde det helt alene.
Jeg forventede ikke et optog, men hvor er optoget?
Caroline er på Whitmore, Alaric har time, og Matt arbejder.
Jeg er ked af det. Der er gået tre måneder.
Tiden har ikke stået stille. Jeg tager det ikke ilde op.
- Hvor er Stefan? - Du får brug for en til.
Hvor er han, Bonnie?
Da Julian stak dig ned, dolkede Nora Stefan.
Jeg har ikke kunnet redde ham endnu.
- Er min bror stadig fanget herinde? - Det lød ikke som en tak.
- Hvor er han? - På sit soveværelse.
- Vi må få ham ud. - Når jeg kan.
Det krævede al min magi at få dig ud.
Jeg er ligeglad. Nu!
- Gemmer du ham i skabet? - Han var her lige.
Hvordan undgår man at se, at en bevidstløs vampyr -
- går ud ad hoveddøren?!
Han er ikke gået ud.
HAR NOGEN LYST TIL EN GRILLFEST?
Nogen har taget ham.
- Var Julian her, ville jeg vide det. - Vær ikke så sikker, Donovan.
Fyren holder ikke lav profil.
Brænder han Stefan, kan vi ikke redde ham!
Ingen bliver brændt. Ikke endnu.
Julian lagde en besked. Han forsøger at lokke os i en fælde.
Jeg kan prøve en positionsbesværgelse.
Nej! Du har lige hevet Damon ud af helvedet.
- Utroligt, at du kan stå oprejst. - Hun talte ikke til dig.
- Har du kræfter nok? - Det finder vi vel ud af.
Du er knoklet hver dag i flere måneder.
Lad mig tjekke overvågningsvideoen først.
Dig og hvem mere? Har Mystic Falls' politi ansat en masse personale?
Det troede jeg heller ikke.
- Kan du finde ham? - Jeg vil forsøge.
- En drink? - Jeg er gravid i 28. uge.
- Er det et ja eller et nej? - Hvad sker der inde i dit hoved?
Jeg er nysgerrig. Det må være dejligt kun at se det, man gerne vil se.
Ved du, hvad jeg spekulerer på?
Hvorfor Føniksstenen pinte mig med min mor -
- når der var andre muligheder.
Derfor bad jeg Bonnie redde Stefan først.
- Hvorfor skete det ikke? - Logikken sejrede.
- Hvad skal det betyde? - Ingenting.
Blondie, dette øjeblik må ikke blive den eneste gang -
- du beslutter at holde mund. Hvad har jeg overset?
Jeg ved ikke, hvad du har oplevet, eller hvordan der er i den tingest -
- men jo længere man er fanget, jo mere menneskelighed mister man.
Men her står jeg fuld af følelser. Hvorfor ikke min bror?
Du måtte ikke komme tilbage blottet for menneskelighed -
- fast besluttet på at dræbe Bonnie for at redde Elena.
Du godeste. Bonnie?
Besværgelsen fungerede. Han er på motorvej 29.
Gå bare. Jeg tager hånd om hende.
Damon. Du lever!
Jeg havde forventet den søde heks eller den gravide blondine, men ...
Du må nøjes med den umedgørlige broder.
- Hvad er det for en ækel lugt? - Nå, den. Ja ...
Jeg var på en benzintank tidligere og lod mig rive lidt med.
Jeg er bange for, at din bror er gennemblødt.
Kom her. Sid ned.
Hvis du ikke vil spise med mig -
- kan jeg gå direkte til cigaretten efter maden.
- Vil du tale om det? - Skal vi virkelig gøre det her?
Ja. Jeg har aldrig kunnet dele krigshistorier med andre overlevere.
- Hvordan gik det? Fortæl mig alt. - Gerne.
Når Stefans sjæl forlader stenen -
- kan vi drikke vin, snakke og spise chokolade hele natten.
Jeg må hellere begynde.
Da jeg vågnede i den elendige verden, så jeg din mor.
Og så slog jeg hende ihjel.
Hver dag i over hundred år så jeg hende dø.
Hver dag i hundred år fik jeg mit hjerte flået ud af brystet.
Det var den rene elendighed.
Min oplevelse var lidt anderledes. Helvede får topkarakter for skræk -
- men dumpekarakter for kløgtige paralleller.
Virkede det ikke på dig?
Det hed "helvede". Jeg havde forventninger.
- Jeg tror bare, du strittede imod. - Strittede imod hvad?
Nej!
Du strittede imod smerten. Du skubbede den fra dig.
- Nej, Stefan. - Damon.
- Det er for sent. - Nej.
- Jo. - Det her er ikke virkeligt.
Smerten er virkelig. Følelsen er virkelig.
Indse det, så er du et skridt nærmere.
Nærmere hvad? Nærmere hvad?
Hej, store helt. Du har været bevidstløs længe.
Post!
Nyt hjemmefra?
Kære Damon. Vi må kun sende gode nyheder, men jeg kan ikke.
Dagene er blevet mørke i Mystic Falls. Også mit hjerte.
Jeg vil anmode om to ugers orlov for at træffe min bror.
- Det vil alle andre også. Nej. - Det tænkte jeg nok.
Hvad hvis jeg gerne vil hjælpe med Deres lille desertørproblem?
Nu hvor du nævner det, er der en gård 20 km østpå.
Der er nordstatssympatisører dér.
Jeg ordner det. For at undgå misforståelser ...
Hvis jeg bringer dem tilbage i live, må jeg besøge min bror.
- Ja. Ja, løjtnant. - Godt.
To uger derhjemme? Hvor storslået.
Jeg længes efter min kæreste Olive. Hun er skøn.
Har du en kæreste, Damon?
Ja. Nej. Jeg mener ...
Tingene er lidt uklare lige nu, Henry.
Disse desertører, som vi skal fange -
- er ikke de almindelige mænd som os?
Jo, men jeg er begyndt at tro, at de står for noget meget større.
Selvfølgelig. De protesterer på grund af deres politiske tro.
Ja, Henry. Men de er min billet væk herfra. Jeg må tage dem levende.
Goddag, frue. Har De mad til to sultne soldater?
Inden De siger nej, så husk, at loven kræver det.
Og jeg elsker tærte.
Mange tak.
- Jeg tjekker ovenpå. - Nej.
- Der kan være folk deroppe. - Det er der ikke, Henry.
Bedstemor, jeg må bede Dem lægge kniven ned og stille Dem ved bordet.
Jeg beder Dem, frue.
Også dig, min pige. Stil jer ved bordet.
- Damon, hvad laver du? - Stol på mig.
Det behøves ikke. Vi når ikke til middagen.
Jeg ved, at I har to desertører i kælderen. Ingen kommer til skade.
Vi fører bare mændene til vores lejr. Det er alt.
Nej!
Nej, nej, nej ...
Det gik ikke særlig godt.
Damon?
Bare rolig. Jeg ved, hvem jeg er.
- Og jeg ved, at du ikke er virkelig. - Hvad nu?
Jeg er bare svag. Det krævede tre kættere at finde Julians sjæl ...
Du gjorde det alene. Jeg ved, hvor Julian har Stefans krop.
Tag det roligt. Vær ikke bekymret for den der positionsbesværgelse.
- Hvad taler du om? - Netop.
Jeg ødelægger overraskelsen. Julian har stjålet Stefans krop.
- Jeg bringer den tilbage. - Det behøves ikke.
Du burde ikke være her.
Bliv ikke vred på Caroline, fordi hun reddede mig først.
Jeg kunne ikke falde mig ind. Skal vi nu udveksle erfaringer -
- og overbevise os om, at vi er overlevere?
Jeg har faktisk levet 168 år med fejl, sorg og smerte -
- så jeg synes bare, at vi skal drikke os fulde.
- Skål. - Skål.
Hvorfor? Hvad skete der med dig derinde?
Det var bare en grusom borgerkrigshistorie.
Sydstatsflag, blodbad, mange liv, der gik tabt.
Det påvirkede dig altså?
En stens besættelse af min skyld i en krigstragedie? Egentlig ikke.
- Hvad er der? - Følte du ikke noget?
Jo, selvfølgelig. Jeg ville hjem til min bedrøvede bror -
- og bede ham glemme en pige, han lige havde mødt.
Så det der med de uskyldige, der forblødte på gårdens gulv -
- betød altså ingenting for dig?
- Jeg vidste det. - Vidste hvad?
Du er ikke virkelig.
Beklager, brormand. Jeg må trykke på reset-knappen.
- Hent dit våben, Henry. - Hvorfor?
Jeg begynder at se et mønster. Og du og jeg skal løse denne gåde.
Besværgelsen fungerer ikke. Jeg forstår det ikke.
Det virker, som om stenen skjuler hans sjæl.
Hold en pause.
Nej, jo længere han er der, jo større er skaden.
Og hvis skyld er det? Du skal ikke belære mig om noget.
Det er okay. Vi er alle lidt stressede lige nu.
Tag en dyb indånding, så prøver vi igen, når Bonnie er klar.
Vi fik Stefan ud uden problemer. Hvad er forskellen?
Han er ikke klar endnu.
Derinde huskede jeg knapt, hvem jeg var.
Jeg blev udsat for prøvelser.
Men det værste ved helvede er ikke, hvad man oplever -
- men éns lille håb om, at man kan komme ud.
Hvorfor var det så let at genforene din sjæl og krop?
Fordi jeg underkastede mig den lidelse, som knækker én.
Men Damon vil gøre alt for at undgå den smerte.
Det betyder, at vi måske aldrig får ham ud.
To uger derhjemme? Jeg længes efter min kæreste Olive.
Ja, Henry, jeg har en kæreste. Hun ligger i koma. Lang historie.
Hvorfor i dag? Af alle Damon Salvatores største hits -
- er balladen på gården uvæsentlig. Men det var her, det begyndte.
Det var første gang, jeg fik blod på hænderne. Jeg gav ordren.
Din feber er nok blusset op igen. Vi burde vende om.
Jeg er ikke syg. Ugerne efter massakren på gården -
- var jeg knust af skyldfølelse og selvhad.
Ved du, hvem jeg helst ville tale med? Min bror.
Det er også løsningen her. Vi må få fat i Stefan -
- så holder vi op med at genopleve denne dag igen og igen.
Vi går tilbage til lejren. Du er ikke dig selv.
Vil du træffe din skønne kæreste? Vil du, Henry?
Så følg mig, Wattles. Jeg skal nok rette op på det her.
Goddag, smukke. Pænt smil.
De, Deres datter og Deres bedstemor skal komme herud -
- til menig Wattles. Det er en ordre.
Kom udenfor, de damer. Sådan. Tak.
Stil jer på verandaen. Fint.
Bliv der. Det er en dejlig dag.
Jeg ved, I er dernede. Kast våbnene ud, før jeg har talt til tre -
- ellers dræber jeg værtsfamilien.
En, to ...
... tre. Godt.
Kom ud en ad gangen med hænderne oppe.
Okay ...
Hej, store helt. Du har været bevidstløs længe.
Vi prøver igen.
Jeg ved, at I har en granat.
Denne gang skal I trille granaten forsigtigt ud til mig først.
Og så vil jeg have jeres revolvere, før jeg har talt til tre.
Ellers dræber jeg jeres værtsfamilie. Et, to ...
... tre!
Kom ud en ad gangen med hænderne oppe.
Hænderne oppe.
Damon.
Jeg begynder at hade jer tre.
Hej, store helt. Du har været bevidstløs længe.
Post!
Nyt hjemmefra?
Hvorfor gjorde du det?
"Stefan, skriv aldrig til mig igen."
Post!
Hej, store helt. Du har været bevidstløs længe.
Hvis du bringer desertørerne til mig, får du din orlov.
Gælder det også, hvis jeg bringer dem døde tilbage?
Pokkers.
Hej, store helt. Du har været bevidstløs længe.
- Post! - Til helvede med det her.
Damon, hvor skal du hen?
Ved du, hvad den korteste vej mellem punkt A og punkt B er?
En lige linje. For at forlade dette helvede -
- besøger jeg min bror. Jeg deserterer til Mystic Falls.
Er det rigtigt? Må jeg komme med?
Du kalder mig altid en helt, Henry. Jeg er ikke nogen helt.
Granat!
Det er løgn.
Kom ind. Vi har ventet på dig.
- Det er noget nyt. Hvor er de? - Dæmp dig.
- Jeg kan se dem nærme sig. - Hvem?
Sydstaterne jager desertører. De slår dig ihjel. Gem dig i kælderen.
Det haster ikke, for det her sker ikke i virkeligheden.
Damon, hør efter. De er her. Gå ned i kælderen, hvis du vil leve.
- Broder. - Ih, lyset for enden af tunnelen.
En ret mørk tunnel. Jeg forstår, hvorfor du aldrig fortalte om det.
Jeg ville beskytte din skrøbelighed.
Du er årsagen til, at jeg påtog mig opgaven.
Du har altid en undskyldning.
Din bror, din svirebror ...
- Hende. - Elena?
Du må komme med noget bedre.
Vil du bevise, at jeg gør onde ting for dem, jeg elsker?
Det handler ikke om, hvad du gør i hendes navn, men i hendes fravær.
- Stille. De er her. - Hvad pokker foregår der?
Du fatter det ikke, vel?
Du tror på, at du beskytter Mystic Falls for Elenas skyld -
- og at du beskytter hende.
Du retfærdiggør, at du straffede Lily.
Tænker du aldrig på, hvad Elena ville have gjort?
Jeg nåede aldrig at spørge hende takket være Lily.
Var du nødt til at spørge? Var Elenas påvirkning så svag -
- at du ikke kan skelne mellem rigtigt og forkert uden hende?
Det her bliver et langt århundrede, broder.
Gad vide, om hun genkender dig, når hun vågner.
Manden, der spyttede på vores mors grav og lyver for sig selv -
- om det, der skete her i dag?
Slip mig! Nej, stop! Nej!
Hun er død? Opgaven gik galt.
Uskyldige døde, og du har blod på hænderne.
- Hvad ville du? - Have min bror.
- Jeg ville have min bror. - Lyv ikke for dig selv!
Hvem længtes du efter, inden du begravede dine hemmeligheder -
- og lærte at flygte fra smerten?
Jeg ... Jeg ville have ...
... min mor.
Det er for sent.
Damon? Kan du bevæge dig? Du er nødt til at hjælpe mig.
Damon. Kan du bevæge dig?
Du er nødt til at hjælpe mig.
Hvorfor? Det her er ikke virkeligt.
Smerten er virkelig. Følelsen er virkelig.
Du elsker det her, ikke sandt?
Jeg dør med den viden, at min søn hader mig.
- Ja, det gør han. - Hvorfor?
Fordi du forsøgte at tage Elena fra mig.
Hvorfor hjælper du mig ikke? Kom nu.
Hvorfor?
Fordi du fratog mig det eneste, der gjorde mig lykkelig.
Fordi du ikke var stærk nok til at forlade din mand.
Fordi du blev syg og forlod os. Fordi du aldrig kom tilbage.
Jeg hader dig. Du kunne være kommet tilbage så mange gange -
- men det gjorde du aldrig.
Jeg mistede dig første gang, far sendte dig væk med svindsot.
Vi reddede dig fra fængselsverdenen -
- og jeg mistede dig igen til din anden familie.
Og nu mister jeg dig til døden.
Tre gange har jeg mistet dig.
Tre gange har jeg haft chancen for at sige det, jeg ville -
- og tre gange har jeg ødelagt det.
Min søde dreng ...
Der er stadig tid. Fortæl mig det ...
Fortæl mig det, du ville sige.
Mor ... Jeg er virkelig ked af det. Jeg er så ked af det.
Giv mig en chance for at rette op på det.
Giv mig en chance for at lade dig elske mig. Okay?
Nej ...
Nej ... Nej.
Nej ...
Nej.
Nej. Nej ...
Vi var ikke færdige. Jeg må få hende tilbage.
Damon ...
Det er mig. Du er i sikkerhed.
- Det er okay. - Nej, en gang til.
- Send mig tilbage. - Det er ikke virkeligt.
Det ved jeg. Intet af det her er virkeligt!
Nej, Damon!
- Damon! - Nej!
- Damon ... - Jeg vil tilbage til hende.
Hvorfor er jeg her stadig?
Det her er ikke virkeligt. Det er ikke virkeligt.
Tekster: Malene Cramer www.sdimedia.com irkeligt.