Din episoadele anterioare din Jurnalele vampirilor
Copiii lui Alaric sunt viitorul sabatului.
I-ar fi proteja oricum ar fi putut.
Sunt în tine.
Înţeleg dacă vrei să fugi mâncând pământul.
Nu plec nicăieri pentru că te iubesc.
- Căsătoreşte-te cu mine. - Da!
Am lăsat-o însărcinată pe Valerie în 1863.
Julian a bătut-o până a pierdut copilul.
Îl vreau mort, Damon, acum.
El i-a ucis copilul, şi tu eşti de partea lui?
- Nu. Ce faci? - Asta nu reprezintă dragostea noastră.
Nora!
Mama noastră s-a dat peste cap să ne uite.
Cât mă priveşte, a primit ce merită.
Ori eşti un Salvatore, ori eşti una din noi.
Te înşeli, Julian.
Lily!
- Damon. - Spune ceva.
Ţi-ai făcut patul. Să dormi bine.
Stefan, nu poţi să pleci.
Îi are pe Damon şi pe Caroline.
- Pentru că te vrea pe tine. - Atunci mă va avea.
Şi, mi-am ars Porsche-ul,
deci trebuie să împrumut maşina ta.
- Vin cu tine. - Nu, nu vii.
Are deja două persoane la care ţin.
Nu o voi lăsa să ia încă una, ok?
Dacă ţi se întâmplă ceva,
voi face să plătească pe cine e responsabil.
Nu fi aşa dramatică.
Mă voi întoarce repede.
Ei bine, asta e?
Toţi cei care au venit la înmormântare?
- Unde e iubita ta? - Nu-i treaba ta.
Probleme în paradis?
Şi Julian? El unde e?
Nu am auzit nimic de la ei de câteva zile.
Am venit de partea lui Lily, sau ai uitat?
Suntem doar noi. Beau nu a putut să vină să-şi ia rămas bun.
Sigur nu a găsit cuvintele potrivite.
Bine. Să terminăm cu asta.
Stai. Ar trebui să spunem ceva.
Nu, nu ar trebui.
Ba da.
Când eram mică,
mi-am iubit mult mama.
Şi ea m-a iubit, până a aflat
despre faptul că sunt magofagă.
Dacă ar fi ştiut că ăsta e doar unul din lucrurile
care mă fac diferită.
Când mi-a întors spatele,
am crezut că nu voi mai găsi felul acela de dragoste.
Tu mi-ai dovedit altfel.
Mulţumesc, Lily.
Următorul.
Tu m-ai cunoscut când mi-a fost bine şi când mi-a fost rău.
Orice dispoziţie aş fi avut,
mereu ai văzut lumina din mine.
Îmi vei lipsi, Lily.
Panseluţe crem.
- Ţi-ai amintit. - Bineînţeles.
Mulţumesc.
Vă lăsăm singuri.
Ei bine?
De câte ori primeşti o a doua şansă
să ţii elogiul mamei tale?
Bine spus, frate.
Ce zici de asta?
Lily, ai fost o mamă groaznică când ai fost în viaţă,
şi ai fost o mamă groaznică când ai fost moartă.
Ai dreptate, se simte bine.
Îmi pare aşa rău.
Promit că voi îndrepta lucrurile.
Anul trecut am umplut 10 cutii. Anul ăsta vreau să umplem 20.
Să constrângi oamenii să doneze, nu se pune ca donaţie.
Stai până mă vezi. M-am umflat săptămâna asta.
- Am ditai burta. - Da? Pune-ţi o căciulă de Moş Crăciun
şi te vei potrivi la fix. Eşti sigură că nu ai nevoie de mine acolo?
Ce să faci? Să vii la cursuri de naştere plictisitoare?
Cauţi un nemernic nemuritor care tehnic ţi-a ucis mama.
E mult mai important.
- Mă descurc. - Sigur că poţi.
- Caroline? Mai eşti acolo? - Da, aici.
- Cum te simţi? - Sunt bine.
Aş fi şi mai bine dacă cel cu care călătoresc
s-ar ţine de treabă în loc să se oprească la toate barurile pe lângă care trecem.
E un tur al barurilor, Stef. Ăsta e scopul.
Nu mai fi aşa nesuferit sau vei primi cărbuni.
Asta e semnalul meu. Te sun mai târziu.
"Hei, Stefan. Ţi-am spus că Bonnie m-a văzut
"că am amestecat sânge cu maioneză la două noaptea?"
Ok. Unu, era bezea,
şi doi, hrănesc trei acum, şi am pofte.
Corect. Dar de ce nu-i spui?
Pentru că nu trebuie să-şi facă griji despre detaliile
sarcinii mele magice cu copii lui Alaric.
Cuvinte care nu ar trebui rostite la volumul ăsta.
- Eşti gata de curs? - Acum sunt!
Ştii că e un curs de naştere, Caroline, nu pregătire de bacalaureat?
Eşti sigură că te descurci singură?
Dacă tu te descurci şi eşti însărcinată,
mă descurc şi eu cu o parte, în timp ce nu sunt.
Du-te la curs.
A fost cel mai puţin grafic pe care l-am găsit.
Învaţă.
Deci cum va fi... Unchiul Stefan, unchi Stefy?
Ştiu!
Tipul ciudat care stă cu mama şi care nu e tata.
Chestia e că ea nu e mama lor.
Haide, e Caroline. Crezi că va lăsa copii aceia
unui alcoolic funcţional fără supraveghere?
- Orice ar vrea să facă. - Aşa diplomat.
Vei fi un non-tată incredibil.
- Aşa faci tu, nu? - La ce te referi, Damon?
Aproape fiind un tată.
Ştii, în ultimele săptămâni,
glumele tale au devenit triste.
Ştii ce? Ai nevoie de mine, frăţioare.
E naşpa pentru tine, dar Julian are aproape 500 de ani,
nu-l poţi învinge singur, oricâte săgeţi cu verbină
şi ţepuşe ai avea la tine.
De ce am nevoie, Damon, sunt acţiuni, nu cuvinte.
Înseamnă că ar fi trebuit să-l aduci pe Beau cu tine.
Sunt aici să te ajut. Crede-mă.
Am atâtea seringi cu verbină şi grenade la mine
încât dacă fac un pas greşit sunt şrapnel de vampir.
Relaxează-te. Lichior de ou?
Julian nu e aici, dacă de asta îţi faci griji.
- Se va întoarce? - Nu-i treaba ta.
Am lăsat câteva lucruri. Le voi lua şi apoi plec.
Ai văzut-o?
Am vorbit.
Distanţa asta dintre noi e din vina ta, să ştii.
Da. Dacă nu m-aş fi îndrăgostit
şi nu mi-aş fi pus pântecele însărcinat în faţa ghetei lui Julian.
- Rămâi la povestea asta, nu? - Nu e o poveste.
Chiar dacă cumva nu este o poveste,
momentul e cam suspect, nu?
Ce vrei să spui cu asta?
Ai avut mai bine de 100 de ani să ne spui asta,
dar ai făcut-o doar după ce ai intrat în viaţa lui Stefan,
când ţi-a picat bine, ţi-a adus simpatie.
Şi eu mereu am crezut că tu era cea drăguţă,
că undeva înăuntrul tău aveai o inimă. Cred că m-am înşelat.
Nora va înflori fără tine.
Pari obosită.
Nora. Ce surpriză.
- Ce faci aici? - Am adus o jucărie pentru copii.
- Nu trebuia. - Nu am adus de fapt.
Era un dar pasiv-agresiv pentru când
Mary Louise s-ar fi întors în genunchi la mine, dar nu s-a întâmplat aşa, deci...
- Tot e generos din partea ta. - Ştiu.
Ok. L-ai adus. Asta e tot.
Dar cum vor şti copii că jucăria e de la mine?
Le voi spune eu.
Şi tot nu pleci.
Vreau să mă implic mai mult.
- M-am înscris la cursuri aici şi... - Mergi la şcoală aici? De ce?
Pentru că eram curioasă despre facultate
şi Mary Louise a urât ideea, deci...
În ciudă. E un motiv bun pentru o educaţie superioară.
Uite. Se vede că ai nevoie de ajutor.
Nu de la o eretică malefică care mi-a răpit prietena.
Vei lăsa lucrurile astea vechi să stea în calea carităţii?
Şi eu sunt malefică.
La masa pentru colecţii.
Cea de departe, acolo în spate.
Da. O vezi? Vezi?
Doar să fiu clar, că te ajut să-l ucizi pe Julian
e cadoul tău de Crăciun, deci să nu te aştepţi la şosete,
sau la un televizor, sau altceva.
- Trebuie să-l găsim ca să-l ucidem. - Îl vom găsi.
Bonnie a făcut vraja de localizare, şi a spus Sunbury.
Suntem în Sunbury, deci...
Ups.
E gol.
Pauză.
Crăciun fericit, frate.
Cred că l-am găsit.
Vor fi multe feţe dezamăgite în dimineaţa de Crăciun.
Da, poate dacă nu ne-am fi oprit la fiecare bar pentru lichior de ouă,
am fi putut face ceva în legătură cu asta.
Şi poate am fi fost încă două corpuri în grămada asta.
- Ce vrei să spui? - Nu încerc să spun nimic.
Spun că poate ar trebui să luăm o mică pauză, ştii?
Uită-te şi tu. E clar că Julian a luat-o razna.
Poftim? De când gândeşti logic?
Bună. Sunt Damon care e calm.
Apar doar când Stefan o ia razna,
şi cum tu o laşi pe mămica
şi problemele cu posibilul tată să te controleze acum...
Deci nu crezi că Julian merită să moară?
Ba da, dar nu şi dacă asta înseamnă că vom muri şi noi,
deci cred că ar trebui să ne oprim şi să gândim la ceva ajutor.
Tu eşti ajutorul meu. Dar eşti groaznic la asta,
iar dacă Julian a luat-o razna, e bine. Înseamnă că nu mai e atent.
Uită-te la rănile astea. Sunt proaspete, ceea ce înseamnă că el
încă e în oraş, deci ori mă ajuţi să-l găsesc, ori...
Nu fi aşa dramatic, Stefan. Mă descurc.
- Răspunde. - Bună, Damon.
Bon Bon, îmi pare rău că-ţi cer asta, dar...
Ce mod minunat de a fi salutată.
"Bună, Bonnie. Am nevoie de ceva."
Nu e minunat să te simţi iubită şi necesară?
- Deci Julian. - Deja am făcut o vrajă de localizare.
Da, ai făcut, ceea ce ne-a adus în oraşul ăsta infectat de Moş Crăciun,
dar poţi să faci cumva o vrajă mai exactă sau ceva
puţin mai precis cum ar fi o adresă sau...
Nu funcţionează aşa, Damon.
Uite care-i treaba, Bonnie.
Stefan e aici, şi se comportă ca o persoană nebună.
Îmi respiră în ceafă,
şi speram să ai ceva
informaţii pentru mine, ştii ce zic?
De fapt, cred că pot face ceva.
- Minunat. - Îţi scriu curând.
Uită-te la mine cum îmi fac treaba.
Şi dacă oricât de mult ai plănui,
ţi se rupe apa acasă?
CMCT. Te uiţi la culoare, miros, cantitate şi timp,
ai planul naşterii la îndemână şi suni doctorul.
Cineva a citit acele materiale de pe listă.
Da, sper ca toţi să fi făcut asta. Vorbim de un bebeluş.
Noi toţi aducem o viaţă pe lume.
Este o responsabilitate imensă.
Cuvinte încurajatoare, Caroline, ca întotdeauna. Mulţumesc.
Ok. Vom continua cu asta data viitoare.
- Nu te uita aşa la mine. - Aşa cum?
Privirea "hormonii tăi te scot din minţi
pentru că eşti însărcinată".
Ceea ce vreau să ştii că este doar
o încercare a bărbatului de a reduce darul
pe care corpurile noastre îl aduc pe lume.
"Un ghid feminist al sarcinii," capitolul 4, pagina 43.
De fapt, cred că citatul ăsta e din capitolul 3.
Ce? Crezi că nu voi citi toate cărţile pe care le citeşti şi tu?
- El nu e un profesor la Whitmore? - Da, şi ea e studentă.
Ce e? Eşti bine?
Auzul meu de vampir funcţionează puţin cam bine în ultimul timp.
Pe ce vrei să pariem să are note mari la cursul lui?
Nu. E ok.
Le e puţin greu cu realităţile subtile
ale secolului 21 în care familiile au tot felul de forme şi mărimi.
Cred că trebuie să le explic...
- Caroline... - ...că am un iubit,
şi poate el nu e tatăl...
Caroline, Caroline, Caroline, Caroline,
Ochii tăi, ochii tăi.
Sunt doar... hormoni.
Poftim.
Ăsta e cadoul tău, abţibilduri?
Te-ai oprit pe la benzinărie pe drum
sau le-ai luat de la gunoi?
- Profesor Dowling sau Markus? - Poftim?
Eşti la cursul de engleză, nu? Cine e profesorul tău?
Te rog spune-mi că e Dowling, nu Markus.
Pot să lucrez cu oameni dificili.
Da, ştiu, de aia am spus să mergi la cursurile lui Dowling.
Nu vreau ca profesorul Markus să sfârşească mort.
Glumesc.
- Aproape. - Să ghicesc.
- Ciocolată caldă şi verbină. - Aproape. Bourbon.
Îmi pare rău că am fost dură mai devreme.
Am auzit că ai ascultat-o pe Valerie şi că
ai trecut de partea lui Lily împotriva lui Julian.
Cred că încerci să te schimbi,
şi nu ai pe nimeni altcineva.
Minunat. O prietenie de milă, fix ce-mi doream.
La facultate pot să simţi singur şi teribil, sau poţi să te distrezi.
Un prieten din milă tot prieten e.
- Ce vrei de la mine? - Poftim?
Nu m-am născut ieri. E în regulă.
Vreau să fac ceva caritabil. Aş putea să încep acum.
Ai auzit de un oraş numit Sunbury?
Deci, când crezi că partea în care eşti în negare
se va termina?
Ce e? Ce aştepţi, Stefan?
O cădere, să spun plângând "îmi pare rău, e vina mea"?
Va dura ceva timp, frate.
Refuz să cred că îţi pasă
atât de puţin de propria ta mamă.
De ce? Moartea nu şterge toate lucrurile naşpa pe care le-a făcut, Stefan.
Ba chiar, mă face să-mi pese şi mai puţin de ea.
Oh.
Salut, băieţi.
Dacă mă scuzaţi o clipă...
Ce faci?
Se pare că mi-am pierdut telefonul mobil.
Lucrurile astea au mod de a-ţi scăpa din mână şi...
să o ia la picior.
Nu mai căutaţi. E aici.
Mă simt prost. Tu nu te simţi prost?
Vezi tu, eu şi Stefan am crezut că ai
un plan malefic şi măreţ,
dar se pare că eşti doar o fată beată de la facultate
care strică noaptea tuturor pentru că-şi pierde telefonul.
Presupun că am avut nişte săptămâni grele cu toţii.
- După tot ce ni s-a întâmplat. - Nouă?
Ce vrei să spui?
Voi v-aţi pierdut mama, eu mi-am pierdut dragostea vieţii mele.
- Nu a însemnat nimic pentru tine. - A însemnat totul pentru mine!
Scuze.
Da.
Îţi aminteşti de sabia asta?
Când, ştii tu, mi-ai înfipt-o în piept?
Nu aveai toate piesele necesare, nu-i aşa?
Când un vampir este înjunghiat în inimă cu sabia completă,
acţionează ca o legătură magică, transferând sufletul în această
piatră anume,
iar scopul ei este să pedepsească vampiri ca voi doi.
Orice păcat ai făcut este folosit
pentru a crea propriul tău iad personalizat.
Am stat mai mult de o sută de ani închis aici.
O sută.
Şi Lily m-a salvat.
Şi pentru cel mai scurt moment...
am avut-o înapoi în viaţa mea.
Ea era singurul lucru care a ţinut
nebunia din piatră departe,
singurul lucru care m-a ajutat să nu-mi pierd minţile.
Stai. Aşa erai tu fără să-ţi pierzi minţile?
Eram, dar acum...
Am avut nişte zile întunecate.
Deci l-au urmat în Ridley Park,
vechiul Saybrook, şi acum în Sunbury.
Trebuie să plece imediat. Lui Julian nu-i place să fie singur.
Oraşele astea sunt locuri în care a locuit.
Apoi mi-am amintit cum era viaţa mea înainte.
Şi, am realizat...
Adică, am dus o viaţă bună.
Eram înconjurat de oameni
la care ţineam...
Prietenii mei.
Doi, doi.
Pe Raphael l-am cunoscut în Florenţa în anii 1600.
Era un pictor, nu făcea treabă bună, dar era pictor.
Pe Dirty Robin am găsit-o într-o mănăstire
în Massachusetts în 1802, nu?
Iubea măicuţele alea.
Seth de acolo, l-am salvat
de un bandit din California în timpul goanei după aur,
iar pe Xi Nguyen, l-am cunoscut săptămâna trecută în Portland.
Ştiu că voi doi m-aţi urmărit
de ceva vreme, nu?
Sper că aveţi motive necurate.
Depinde, să te ucidem e ceva necurat?
Bine, băieţi. Ascultaţi. Sunt sigur că tuturor ne lipseşte Lily.
Majorităţii. Voi în special, dar sunt sigur
că oriunde ar fi, ea se uită în sus şi spune
"Aş vrea ca băieţii mei să nu se lupte."
- Nu plec nicăieri. - Bun.
- Bine, planul B.
Costume inflamabile îmbibate cu băutură.
Pot să primesc cadouri pentru băieţi?
Sigur că poţi. Poţi să fii orice vrei.
Nu lăsa societatea să-ţi spună altceva.
Ce? Eşti surprinsă că nu ucid pacienţii cu leucemie?
E încă devreme.
Crăciunul mereu a fost sărbătoarea mea preferată.
Când eram mică, era diferit faţă de cum e acum.
Eu eram fericită cu un colac şi un băţ,
dar, să-i am pe cei dragi aproape...
Asta arată fix ca ea.
- Ce e? - Te-ai despărţit de Mary Louise.
Ea a ales ce a vrut. A ales greşit.
Niciun 'dar'. Trebuie să mergi mai departe şi să devii tu însuţi.
Poţi face asta doar dacă trăieşti în prezent, nu în trecut.
Ceea ce înseamnă că trebuie să nu te mai gândeşti
la ea şi să nu mai vorbeşti despre ea, bine?
Ea nu mai există pentru tine.
Serios?
Putem vorbi?
Mai aveam puţin şi le smulgeam capetele.
Erau nesimţiţi. Ar fi meritat-o.
Am avut nevoie de asta toată ziua.
Şi eu la fel.
Crezi că e bine pentru bebeluşi?
- Caroline. - Vorbesc serios.
Dacă sângele e ca alcoolul? Dacă nu le face bine?
Uite, dacă e bine pentru tine, cât de rău poate fi pentru ei?
Nu ştiu, dar nici tu ştii
pentru că nu există studii pentru aşa ceva, nu sunt cărţi, nu...
Uite, Caroline. Faci o treabă minunată.
- Poţi să nu mai spui asta? - Dar aşa e.
Realizezi cât de fericit m-ai făcut?
Adică, e un miracol.
Mi-am schimbat complet viaţa.
Am spus stop!
Trebuie să plec.
Caroline!
- Ei bine? - Ei bine ce?
- Îţi vei cere scuze? - Eu să-mi cer scuze?
Pentru ce?
Pentru că mi-ai spus că ne vom căsători
şi apoi să-mi arunci în faţă inelul pe care ţi l-am dat.
Te referi la inelul pe care ţi l-a dat Julian?
- Aste te deranjează? - Lily a murit din cauza lui.
Ba nu. Julian e la fel de supărat ca noi toţi.
Povestea lui Valerie e de vină.
Încă îl crezi. E un mincinos. De ce nu poţi să vezi asta?
Dacă spun că e un mincinos, ne putem întoarce acasă?
Nu mai vreau să ne certăm.
Nici eu.
Am terminat, Mary Lou.
Ok. S-a terminat.
Ai aşteptat asta de mult timp, nu-i aşa?
E ca şi cum ai fi plănuit asta.
- Eşti nebună. - Sunt? Numaidecât
te-ai înscris la cursuri, te-ai mutat la cămin, te-ai împrietenit cu duşmanii.
- M-ai urmărit? - Am urmărit pe cineva,
da ea sigur nu s-a comportat ca iubita ea.
Voiam să fac ceva diferit cu tine.
Dar tu eşti prea speriată să ieşi în lume, prea speriată să te schimbi.
Rezi că mi-e teamă să fac pe Moş Crăciun pentru nişte oameni jalnici?
Când a fost ultima dată când ai făcut ceva caritabil?
Nu ştiu.
Probabil când am început să ieşim împreună.
Bine. Ne pregătit, găsim un mod de a-l separa de prietenii lui.
Nu facem aşa ceva. Ne urcăm în maşină şi mergem acasă.
Despre ce vorbeşti. Adună o mică armată aici.
- E evident că pune ceva la cale. - Se îmbată cu prietenii lui.
Eşti nebun, crede-mă. Acolo e un cuib de viespi,
şi ascultă de un expert, nu vrei să-l loveşti.
Tu mai ales nu ar trebui să renunţi.
Din cauza ta el e în viaţă şi ea nu.
Ce fel de logică de doi lei e asta?
Pentru că l-am fi ucis pe Julian în clipa
în care a intrat în vieţile noastre, dar nu.
Tu voiai să o pedepseşti pe Lily cu ceva de lungă durată, nu?
S-a pedepsit singură cu o ţepuşă scurtă.
Mă uit la tine de săptămâni întregi,
am încercat să găsesc şi cea mai mică urmă de regret pe faţa ta.
- Ce să regret, Stefan? - Era pe moarte, Damon.
Cât de greu ţi-ar fi fost să spui ceva drăguţ?
Nu am vrut să o mint.
Tot ce voia era să fie iertată şi tu i-ai scuipat în faţă, practic.
Nu a meritat iertarea mea.
De ce, pentru că a făcut greşeli
sau pentru că nu te-a ales pe tine în locul lui Valerie?
O păsuieşti ca întotdeauna, micul ei înger.
Te-ai comportat ca un copil răsfăţat, ca un laş.
Ai avut o şansă să îndrepţi lucrurile, şi încă ai.
S-a terminat călătoria, frate.
Vrei să te întorci şi să rişti, du-te.
Eu mă duc acasă.
Te rog spune-mi că m-ai sunat să-mi spui că Julian e mort.
Aş vreau eu. Vin acasă. Damon m-a lăsat baltă.
Şi eu care abia aşteptam să las toată povestea asta în urmă.
Crede că exagerez.
Orice reacţie e potrivită după tot ce ne-a făcut.
Mi s-a luat ca toţi să-l lase în pace pe acest monstru.
Ar fi trebuit să vin cu tine.
- Am fi putut termina asta. - Încă putem.
Ai văzut-o pe Mary Louise?
Am fost aici toată ziua.
Ai crede că asta te-ar face să mă serveşti mai bine!
Cred că ai băut destul.
N-ai idee în ce moment prost ai venit.
Eşti sigură? Pare că ai avea nevoie de un prieten.
Nu au mers bine lucrurile cu Nora, nu?
Eu mi-aş ţine gura dacă ţii la ea.
Şi eu nu aş face ameninţări când este un eretic ascuns în spatele tău.
Răzbunarea e dulce.
Stai cu ea şi asigură-te că nu se trezeşte până ce Julian nu e mort.
Cred că nu a mers bine.
Mi-a spus că sunt un caz caritabil.
- Hai să-ţi dau un şerveţel. - E ok.
Am folosit una din bluzele tale oribile.
Iar acum este bluza ta oribilă.
Pot să pun o întrebare cam rea?
Te rog. Nu e ca şi cum sunt într-o stare fragilă, nu.
Ce vezi la ea,
pe lângă faptul că arată ca o Angelina Jolie blondă?
E iubitoare, protectoare, drăguţă.
Dar doar cu tine.
Aşa e.
Mereu mă pune pe primul loc.
Poate sunt răsfăţată sau de modă veche,
dar e bine să ai o persoană
care nu vrea nimic de la tine,
care te iubeşte şi crede că
eşti cea mai incredibilă, frumoasă fată din lume, ştii?
Poate nu ştii.
Nu am nevoie ca altcineva să-mi spună că sunt frumoasă.
Nimeni nu are.
Asta nu înseamnă că nu e bine să auzi asta.
Mulţumesc pentru azi.
Eşti o persoană foarte drăguţă şi...
Frumoasă.
Chiar dacă porţi bluze urâte.
- Cred că m-am înşelat. - Poftim?
Tu şi prietenii tăi nu sunteţi drăguţi deloc.
Sunt sigur că sunt locuri cărora le-ar fi
plăcut să donezi aşa ceva.
Te-ai întors aşa curând?
Asta tinde să se întâmple când sunt ameninţat.
Unde e ea?
- Nu ştiu la cine te referi. - Nu face pe prostul.
Am primit mesajul fratelui tău. Mi-a spus să vin singur.
Am venit singur. Unde e Mary Louise?
Stefan a răpit-o pe Mary Louise? Ce tupeu.
Am petrecut două ore înghesuit
într-un tub de metal, zburând peste ţară să ajung aici.
A fost groaznic. Dar asta e doar o parte din iadul
prin care vei trece dacă nu o primesc înapoi.
Jules, uite.
Noi doi nu avem ce să împărţim, ok?
Tu nu mi-ai ucis copilul şi eu te învinovăţesc pentru moartea lui Lily.
Am fost din cauza ei.
Te rog să nu vorbeşti aşa despre mama ta.
Să rămânem la Lily. Mama e incidental.
Da. Am uitat. Nu-ţi pasă de mama ta.
Uită-te cum nu-ţi pasă în timp ce-i arzi hainele,
încercând să ştergi toate urmele existenţei ei.
Aveam nevoie de spaţiu în dulap.
Mereu am ştiut că dragostea ei pentru tine o va ucide.
- Era toxică. - Nu, nu exista.
E mai uşor pentru tine să crezi asta, nu?
Pentru că nu trebuie să te simţi responsabil pentru moartea ei.
Ea s-a sinucis.
Pentru că nu a putut să-ţi întoarcă spatele.
Amuzant, eu nu am nicio problemă să i-l întorc pe al meu.
Nu ştiu ce iad vei avea, dar sper ca ea să fie acolo.
Bună, mamă.
Am realizat că ăsta va fi
primul meu Crăciun fără tine.
E naşpa.
Dar tot ţi-am adus ceva,
două ceva-uri, de fapt.
Te voi scuti de detaliile despre cum
pentru că, sincer, mi s-a luat să vorbesc despre asta,
dar se întâmplă.
Sunt însărcinată.
Obişnuiam să-mi imaginez că noi purtam conversaţia asta.
Nu era deloc aşa, evident.
Eram om şi aveam proprii mei copii,
şi tu... erai...
Tu erai în viaţă.
Ştiu că nu sunt ai mei,
dar tot sunt responsabilitatea mea,
şi vreau...
Trebui să fac asta cum se cuvine.
Dar habar nu am ce fac.
Tot ce vreau e să stau
la masa din bucătărie în timp ce tu arzi cina
şi să-ţi pun un milion de întrebări.
Doamne, cât îmi lipseşti.
Am crezut că ai fugit.
În casa mea? Sunt de două ori mai bătrân ca voi.
- Vă pot doborî pe amândoi. - Sigur poţi să încerci.
Te-aş fi omorât pe loc dacă nu era mama ta.
Am respectat-o.
Evident sentimentul nu era reciproc.
Stefan!
No!
Acum voi fugi.
Damon?
Cine e acolo?
O, Doamne.
Damon voia să las asta în urmă.
Ar fi trebuit să o fac.
- Dar nu am putut. - Era mama ta, Stefan,
şi dacă crezi că e uşor să laşi aşa ceva în urmă,
ascultă fata care s-a întors
de la mormântul mamei sale, nu e.
Să găsim un mod de a-l salva pe fratele tău.
Nu răspunde.
Trebuie să o sunăm pe Valerie. Stefan?
- Nu va rezista acolo. - Ba da.
Piatra asta e o pedeapsă pentru toate lucrurile rele pe care le-a făcut.
Vorbim de Damon.
Nici nu vreau să ştiu prin ce trece.
Hei. Va supravieţui.
Chiar dacă poate, va fi diferit...
Aşa ca tine.
Stefan! tine.