Tidligere på The Vampire Diaries...
Alarics barn er sabbatens fremtid.
De ville beskyttet dem på alle mulige måter.
De er inni deg.
Jeg forstår om du vil stikke.
Jeg drar ingensteds. Fordi jeg elsker deg.
Gift deg med meg.
Ja.
Jeg gjorde Valerie gravid i 1863.
Julian slo henne til babyen døde.
Jeg vil se ham død, Damon, nå.
Han tok hennes barn. Og du vil holde med ham?
Nora, hva gjør du?
Den representerer ikke vår kjærlighet.
Nora!
Mora vår prøvde å glemme oss for alltid.
Hun fortjener det hun får.
Du er enten en Salvatore eller en av oss.
Du tar feil, Julian.
Lily!
Damon.
Si noe.
Du ba om det selv. Sov godt.
CHICAGO TRE ÅR FRAM I TID
Stefan, du kan ikke gå.
Hun har Damon og Caroline.
Fordi hun vil ha deg.
Da får hun meg. Og jeg brente Porschen min,
så jeg må låne bilen din.
Jeg blir med deg.
-Nei. -Stefan.
Hun har allerede to jeg bryr meg om.
Jeg lar henne ikke få en tredje.
Hvis noe skjer med deg,
skal jeg sørge for et helvete for den ansvarlige.
Ikke vær så dramatisk.
Jeg kommer tilbake før du aner.
I DAG
Er dette alt? Er dette hele begravelsesfesten?
Hvor er kjæresten din?
Det angår ikke deg.
Problemer i paradis?
Hva med Julian? Hvor er han?
Har ikke hørt fra noen av dem på flere dager.
Jeg tok Lilys parti, glemte du det?
Det er bare oss. Beau orket ikke å ta farvel.
Han fant sikkert bare ikke de rette ordene.
La oss bli ferdig med henne.
Vent, vi burde si noe.
Nei.
Jo.
Da jeg var liten jente, var jeg veldig glad i mora mi.
Hun var glad i meg også, til hun fant ut om tappeproblemet mitt.
Hadde hun bare visst at det bare var ett av mine spesielle trekk.
Da hun vendte meg ryggen, trodde jeg at jeg ikke ville føle slik kjærlighet igjen.
Du viste at jeg tok feil.
Takk, Lily.
Neste.
Du kjente meg på mitt lyseste og mørkeste.
Samme hva slags humør jeg hadde, så du lyset i meg.
Jeg vil savne deg, Lily.
Fioler, du husket det.
Selvfølgelig.
Takk.
Vi forlater dere.
-Vel. -Hvor mange ganger
får man en ny mulighet til å holde minnetale for mora si?
Godt poeng, bror.
Hva med dette?
Lily, du var en fæl mor da du levde.
Og du var en fæl mor som død.
Du har rett, det føles godt.
Beklager.
Jeg lover å ordne opp i dette.
I fjor fylte vi 10 kasser. I år satser jeg på 20.
Å tvinge folk til å donere teller ikke som donasjon.
Vent til du ser meg. Jeg este ut denne uka.
Jeg har ballongmage.
Ja? Ta på en julenisselue, så passer du rett inn.
Så du trenger meg ikke der?
Til hva? Komme på kjedelige fødselstimer?
Du jakter på en udødelig dust som drepte mora di.
Det er mye viktigere. Jeg takler dette.
Selvfølgelig.
Caroline? Fortsatt der?
Ja, her. Hvordan går det?
Bra. Jeg hadde hatt det bedre hvis reisefølget
faktisk holdt seg til oppgaven istedenfor å gå innom alle barer på veien.
Pub-til-pub-runde, Stef. Det er hele poenget.
Ikke vær slik en Grinch, ellers får du kull i strømpene.
Og det er mitt signal. Ringer senere.
"Stefan. Nevnte jeg at Bonnie så meg blande en blodpose
med majones klokka to om natta?"
For det første, det var marshmallow-fluff,
for det andre, jeg spiser for tre nå, så jeg får sug.
Greit. Hvorfor ikke bare fortelle ham?
Han trenger ikke bekymre seg for detaljene
ved min magiske graviditet med Alarics babyer.
Ord som sikkert ikke burde sies så høyt.
Er du klar for denne timen?
Nå er jeg det.
Du vet at det er en fødselstime? Ikke SAT-forberedelse.
Sikkert at du takler dette alene?
Hvis du takler alt dette når du er gravid,
takler jeg en brøkdel av det når jeg ikke er det. Gå til timen.
Det var den minst eksplisitte jeg kunne finne. Les deg opp.
Så hva blir det til? "Onkel Stefan"? "Onkel Steffie"?
Jeg har det. "Eklingen som er sammen med mamma, som ikke er pappa."
Saken er den, at hun ikke er mora deres.
Det er Caroline. Tror du hun leverer fra seg barna
til en fungerende alkoholiker uten oppsyn?
Hun gjør som hun vil.
Så diplomatisk, du blir en fantastisk ikke-far.
Det er liksom din greie.
Hva da, Damon?
Det å så vidt ikke være far.
De siste ukene har vitsene dine blitt ganske triste.
Vet du hva? Du trenger meg, lillebror.
Det suger for deg, men Julian er nesten 500 år,
og du tar ham ikke alene,
samme hvor mange jernurtpiler og påler du måtte ha på deg.
Det jeg trenger, Damon, er handlingene dine, ikke ordene.
Du burde vel ha tatt med Beau, da.
Jeg er her for å hjelpe, stol på meg.
Jeg har flere jernurtsprøyter og granater festet på kroppen.
Ett feiltrinn, og jeg er vampyrshrapnel, slapp av.
Eggedosis?
Julian er ikke her, hvis det er det du er bekymret for.
Kommer han tilbake?
Det angår ikke deg.
Jeg la igjen noen ting. Jeg tar dem og går igjen.
Har du sett henne?
Vi har snakket.
Dette er din feil, dette bruddet.
Ja. Om jeg bare ikke hadde forelsket meg
og plassert min gravide livmor foran Julians støvel.
Du holder deg visst til historien?
Det er ikke en historie.
Og hvis nå det hadde vært tilfelle,
er timingen fryktelig mistenkelig, ikke sant?
Hva skal det bety?
Du hadde over 100 år på å fortelle denne historien,
og du gjorde det først da du var tilbake i Stefans liv,
til det gagnet deg, til du fikk sympati.
Jeg hadde alltid trodd du var grei og at du hadde et hjerte, innerst inne.
Jeg tok visst feil. Nora vil blomstre uten deg.
Du virker trøtt.
Nora, så uventet. Hva gjør du her?
Jeg har en leke til en smårolling.
-Trengte ikke det. -Nei,
det var faktisk en passivt-aggressiv gave
til da Mary Louise kom krabbende tilbake,
men det har ikke skjedd, så...
Allikevel sjenerøst av deg.
Jeg vet det.
Ok. Du leverte den. Det er slutten.
Men hvordan vil smårollingen vite at gaven er fra meg?
Jeg skal fortelle dem det.
Og du skal fortsatt ikke dra.
Jeg vil bli mer involvert. Jeg har meldt meg på undervisning, og...
Skal du gå på skole her? Hvorfor?
Jeg vurderte college, og Mary Louise hatet ideen.
Smålighet. God grunn til høyere utdannelse.
Hør her. Du trenger åpenbart hjelp.
Ikke fra en ond kjetter som kidnappet vennen min.
Vil du la gammelt nytt komme i veien for litt veldedighet?
Og jeg er ond?
Innsamlingsbås. Den lengst bort.
Langt der borte. Ser du den?
Bare så det er klart, det at jeg hjelper deg med å drepe Julian,
er din julepresang.
Så ikke vent å få sokker eller en TV eller noe.
Vi må finne ham for å drepe ham.
Ja. Bonnie lagde en lokasjonstrylleformel og sa Sunbury.
Vi er i Sunbury, så...
Jeg er tom.
Pitstopp.
JULENISSEN PUB-TIL-PUB-RUNDE
God jul, bror. Jeg tror vi fant ham.
Det blir mange skuffede ansikter på julemorgenen.
Hvis vi ikke hadde stoppet på alle barene for å få eggedosis,
kunne vi gjort noe med det.
Ja, og kanskje vært to lik til i denne haugen.
-Hva er det du prøver å si? -Ikke noe.
Kanskje vi burde ta en runde.
Se deg omkring. Julian er åpenbart ute å kjøre her.
Hva? Når begynte du å tenke logisk?
Hei. Jeg er klartenkte Damon.
Jeg kommer bare ut når Stefan blir litt sprø.
Og siden du lar mamma og "kunne ha vært pappa"-problemene
drive deg nå...
Så du mener ikke at Julian fortjener å dø?
Jo, 100 prosent.
Men ikke hvis det betyr at vi dør.
Så jeg mener vi bare skal stoppe og tenke på litt støtte.
Du er min støtte. Du er bare elendig.
Hvis Julian er ute å kjøre, greit. Det betyr at han er likeglad.
Se på disse sårene, de er ferske.
Altså er han i byen. Så enten hjelper du meg å finne ham, eller...
Ikke vær så dramatisk, Stefan. Jeg fikser dette.
Ta den.
-Hallo, Damon. -Bon-Bon.
Beklager å gjøre dette, men...
For en nydelig måte å svare på.
"Hei, Bonnie. Jeg trenger noe."
Er det ikke flott å føle seg elsket og viktig?
Julian.
Ja, jeg har prøvd en lokasjonstrylleformel.
Ja, du gjorde det.
Som førte oss til det julenisse-fylte helvetet.
Men er det mulig å lage en innzoomingstrylleformel eller noe
som er litt mer presist, som en adresse eller...
Det fungerer ikke slik, Damon.
Ja. Saken er den, Bonnie.
Stefan er her og han en ganske gal person
som puster meg i nakken, og jeg hadde håpet
at du hadde informasjon til meg, hvis du skjønner?
Det kan faktisk være noe jeg kan gjøre.
-Ja? -Jeg sender melding snart.
Se på meg. Gjør meg gjeldende.
Og hva om, samme hvor mye du planlegger, vannet går hjemme?
Merk farge, lukt, mengde og tid.
Ha fødselsplanen i nærheten og ring pleieren din.
Noen har virkelig lest den anbefalte litteraturen.
Ja, jeg håper alle gjorde det. Det er en baby.
Hver og en av oss bringer et liv til jorda.
Det er et stort ansvar.
Oppmuntrende ord, Caroline, som vanlig. Takk.
Ok, la oss ta fortsette neste gang.
-Ikke gi meg det blikket. -Hvilket blikk?
Det er et "hormonene dine gjør deg gal
"fordi du er gravid"-blikk.
Noe som bare er en manns forsøk
på å bagatellisere gaven kroppene våre gir denne verdenen.
Det er En feminists guide til graviditet, kapittel 4, side 43.
Faktisk tror jeg dette sitatet er i kapittel 3.
Tror du ikke jeg leser alle bøkene du leser?
Er ikke han professor på Whitmore?
Jo, og hun er student.
Hva er det? Er alt i orden?
Ja, det er bare det at vampehørselen min fungerer litt vel bra for tida.
Hvor mye vedder du på at hun gjør det bra i hans time?
Nei, det er greit.
De bare sliter med det 21. århundres snedige virkelighet,
der familier kommer i alle former og størrelser.
Jeg tror jeg skal forklare det for dem.
-Caroline... -At jeg har en kjæreste,
og selv om han ikke er faren og ikke er her...
Caroline! Øynene dine.
Det er bare hormonene.
Vær så god.
Er det gaven din? Klistremerker?
Stoppet du på bensinstasjonen på veien
eller plukket du dem opp fra søpla?
Professor Dowling eller Markus?
Unnskyld meg?
Førsteårs engelsk, ikke sant? Hvem er professoren?
Si at det er Dowling, og ikke Markus.
Jeg takler vanskelige folk.
Jeg vet det. Det er derfor jeg sier ta Dowling.
Professor Markus må ikke ende opp død.
Jeg tuller.
På en måte.
La meg gjette, varm kakao og jernurt?
Nesten, bourbon.
Beklager at jeg var ubehagelig tidligere.
Jeg hørte du lyttet til Valerie og at du tok Lilys parti mot Julian.
Du prøver vel å begynne på nytt,
og du har åpenbart ingen andre.
Flott, en medlidenhetsvenn, akkurat det jeg alltid har ønsket meg.
College kan være ensomt og fælt eller det kan være gøy.
En medlidenhetsvenn er jo en venn.
Hva vil du ha av meg?
Unnskyld?
Jeg ble ikke født i går. Det er greit.
Vil drive med veldedighet. Kan like gjerne starte.
Har du hørt om en by kalt Sunbury?
Når tror du denne fornektelsesfasen din vil gå over?
Hva? Hva er det du venter på, Stefan?
Et sammenbrudd? Et tårevått, emosjonelt "jeg er lei meg, det er min feil".
Da må du vente lenge, bror.
Ja, jeg nekter å tro at du bryr deg så lite
om ditt eget kjøtt og blod.
Hvorfor det? Døden sletter ikke alle de fæle tingene hun gjorde, Stefan.
Om noe lar den meg bry meg enda mindre om henne.
Hallo, gutter. Hvis dere bare kan unnskylde meg litt.
Hva er det du gjør?
Jeg har visst forlagt mobiltelefonen.
Disse tingene har en egen måte å falle ut av hendene dine og bare...
Styrte av sted. Slutt å lete, her er den.
Jeg føler meg dum. Gjør ikke du?
For Stefan og jeg trodde du hadde en stor gal plan.
Men du er bare en full foreningsjente
som ødelegger alles kveld ved å miste mobilen hennes.
Det har vært noen tøffe uker.
For oss alle, antar jeg, etter det vi gikk gjennom.
"Vi"?
Hva mener du med "vi"?
Dere mistet mora deres, og jeg mistet mitt livs kjærlighet.
Hun betydde ingenting for deg.
Hun betydde alt for meg!
Beklager.
Ja.
Husker du dette sverdet?
Da du kjørte det gjennom brystet mitt?
Du manglet noe, eller hva? Bokstavelig talt.
Når en vampyr stikkes gjennom hjertet
med det fullstendige sverdet, fungerer det som en magisk leder.
Det overfører ånden til denne spesielt fæle steinen.
Og formålet med steinen er å straffe vampyrer, som dere.
Alle synder dere har begått bidrar til å skape deres eget personlige helvete.
Jeg har tilbrakt over 100 år fanget der inne.
Hundre. Så reddet Lily meg,
og i et øyeblikk hadde jeg henne tilbake i livet mitt.
Hun var det eneste som holdt steinens galskap unna.
Det eneste som holdt meg frisk til sinns.
Vent. Var det deg frisk til sinns?
Vel, det var det.
Men nå...
Dette har vært mørke dager for meg.
Så de fulgte ham til Ridley Park, Old Saybrook, og omsider Sunbury.
De må dra umiddelbart.
Julian er ikke en som liker ensomhet. Disse byene er steder han pleide å bo i.
Og så husket jeg hvordan mitt gamle liv så ut...
BONNIE JULIAN ER IKKE ALENE. LØP.
Og jeg innså...
Det var et godt liv.
Jeg var omgitt av folk som jeg brydde meg om.
Vennene mine.
To, to...
Raphael her traff jeg i Firenze på 1600-tallet.
Han var maler. En elendig maler, men en maler.
Skitne Robin,
jeg fant et nonnekloster i Massachusetts i 1802, var det vel.
Hun elsket de nonnene.
Og Seth, der borte,
jeg reddet deg fra en okkupant i California under gullrushet.
Og Xi Nguyen, jeg traff deg sist uke, faktisk, i Portland.
Jeg vet at dere to har fulgt etter meg en stund.
Jeg håper ikke det var av onde grunner.
Det kommer an på. Er det å drepe deg ondt?
Folkens, hør her. Vi savner sikkert alle Lily.
De fleste av dere. Særlig dere.
Men hvor hun enn er, ser hun sikkert opp og tenker:
"Skulle ønske disse guttene ikke kranglet."
Jeg skal ingen steder.
Bra.
-Bra. -Grei, plan B.
Spritdynkede, lettantennelige kostymer.
Kan jeg ha en av guttelekene?
Selvfølgelig. Du kan være hva du vil.
Ikke la samfunnet fortelle deg noe annet.
Hva? Overrasket over at jeg ikke massakrerer leukemipasientene?
Det er fortsatt tidlig.
Jula var alltid favoritthøytida mi.
I oppveksten var det veldig forskjellig fra dette.
Jeg hadde vært lykkelig med et hjul og en pinne.
Men det å være omgitt av dere kjære...
Dette ser ut som henne.
-Hva? -Du og Mary Louise slo opp.
Hun tok sitt valg. Et dårlig ett.
-Men... -Ikke noe "men", ok?
Du må gå videre og bli en egen person.
Du kan bare gjøre det hvis du lever nå, ikke i fortida.
Det betyr at du må slutte å tenke på henne
og snakke om henne.
Hun er død for deg.
Er jeg?
Kan vi snakke?
Jeg var to sekund fra å rive hodene av dem.
De var tosker, de fortjente det.
Jeg har trengt dette i hele dag.
Ja, både du og jeg.
Tror du dette er ok? For babyene?
-Caroline... -Jeg mener det.
Hva om blod er som alkohol? Hva om det er ille for dem?
Er det bra for deg, hvordan kan det være ille for dem?
Jeg vet ikke. Men det gjør ikke du heller, for det er ingen studier om dette,
ingen bøker. Det...
Caroline, du gjør en flott jobb.
Kan du slutte å si det?
Ja, men du gjør det.
Er du klar over hvor lykkelig du har gjort meg?
Dette er jo et mirakel.
Du har snudd livet mitt på hodet.
Stopp, sa jeg!
Jeg må gå.
Caroline!
Nå?
Nå, hva da?
Vil du be om unnskyldning?
Om jeg vil be om unnskyldning? For hva da?
For at du sier at du vil gifte deg med meg
og så kaster ringen jeg ga deg i ansiktet mitt.
Å, mener du ringen Julian ga deg?
Er det det som plager deg?
Han er grunnen til at Lily er død.
Nei, det er han ikke.
Julian er like lei seg som oss. Valeries historie er ansvarlig.
Du tror fortsatt på ham. Han er en løgner, hvorfor forstår du ikke det?
Hvis jeg sier han er en løgner, kan vi gå hjem igjen?
Jeg er lei av å krangle.
Jeg også.
Jeg er ferdig, Mary Lou.
Ok? Det er over.
Du har ønsket dette lenge, har du ikke?
Nesten som om du har planlagt det hele tida!
-Du er paranoid. -Er jeg det?
Du trengte ikke tid på å melde deg på undervisning,
flytte inn i hybelhus, bli venner med fiendene våre.
Har du fulgt etter meg?
Jeg har fulgt noen.
Men hun har ikke oppført seg som kjæresten min.
Jeg ville gjøre noe annerledes med deg, faktisk.
Men du er for redd for virkeligheten,
for å forandre deg.
Er jeg redd for å spille julenissen for noen patetiske mennesker?
Når var sist du bedrev veldedighet?
Jeg vet ikke.
Sikkert da jeg begynte å date deg.
Vi laster om, finner en måte å skille ham fra vennene på...
Vi gjør ikke det. Vi setter oss i bilen og drar hjem.
Hva snakker du om? Han lager en liten hær der.
-Han pønsker på noe. -Han bli snydens med vennene.
Du er delirisk. Stol på meg. Det? Det er et vepsebol.
Og hør på en ekspert: Du ønsker ikke å sparke det.
Du av alle burde ikke være den som gir opp.
Du er grunnen til at han er i live og ikke hun.
Hva slags baklengs idiotlogikk er det?
Vi hadde drept Julian idet han dukket opp i livene våre.
Men nei, du ville straffe Lily med et langt bedrageri.
Hun straffet seg selv med en kort påle.
Jeg har sett på deg i flere uker, jeg har prøvd
å se det minste tegn på anger i ansiktet ditt.
-Anger for hva da, Stefan? -Hun var døende, Damon.
Hvor vanskelig ville det ha vært å si noe pent?
Jeg ville ikke lyve for henne.
Hun ville ha tilgivelse. Du spyttet henne i ansiktet.
Hun fortjente ikke tilgivelse.
Fordi hun begikk noen feil?
Eller fordi hun ikke valgte deg framfor Valerie?
Beskytter henne, som vanlig, hennes lille engel.
Du oppførte deg som en bortskjemt drittunge, feiging.
Du hadde en mulighet til å rette det opp. Fortsatt.
Turen er over, bror. Vil du gå tilbake og risikere det?
Sett i gang. Jeg drar hjem.
Si at dette er "Julian er død"-samtalen.
Gid det var det. Jeg drar hjem. Damon stakk.
Og jeg som så fram til å legge alt dette bak meg.
Han mener at jeg overreagerer.
Enhver reaksjon er passende gitt det han har gjort mot oss.
Jeg er lei av at alle ser mellom fingrene med monsteret.
Jeg burde ha blitt med deg. Kunne ha fått en slutt på dette.
Vi kan det fortsatt. Har du sett Mary Louise?
Jeg har vært her i hele dag.
Skulle tro det gjorde meg fortjent til bedre service!
Jeg tror du har fått nok.
Du aner ikke hvor dårlig timingen din er.
Sikker på det? Du ser ut til at du kunne trenge en venn.
Det gikk visst ikke så bra med Nora, eller hva?
Jeg ville ha voktet tunga, hvis du verdsetter eksistensen din.
Og jeg ville ikke ha truet når det er en kjetter bak deg.
Hevn er noe dritt.
Bli hos henne. Se til at hun er bevisstløs til Julian er død.
Det gikk visst ikke så bra.
Hun kalte meg stakkarslig.
Jeg kan hente en serviett.
Det er i orden. Jeg brukte en av de fæle toppene dine.
Som nå er din fæle topp.
Kan jeg spørre hva som kan virke som et slemt spørsmål?
Fyr i vei. Jeg er jo ikke i en skjør tilstand eller noe.
Hva ser du i henne?
Bortsett fra at hun ser ut som en blond Angelina Jolie.
Hun er elskverdig, beskyttende, snill.
Men bare mot deg.
Det er rettferdig. Hun tenker alltid på meg først.
Kanskje jeg er bortskjemt eller gammeldags, men...
Det er hyggelig å ha en person som ikke trenger noe fra deg.
Som bare er glad i deg
og synes du er den mest utrolige, vakre jenta i hele verden.
Skjønner du?
Kanskje, kanskje ikke.
Jeg trenger ikke noen til å fortelle meg at jeg er pen.
Ingen trenger det. Det betyr ikke at det ikke føles godt å høre det.
Takk for i dag. Du er en veldig snill person og...
Vakker, selv om du går med stygge topper.
JULIAN - DE HAR TATT ML SOM GISSEL. SYNTES DU BURDE VITE DET.
Jeg tok visst feil.
Hva?
Du og vennene dine er ikke snille.
Det er sikkert steder som ville ha elsket dem som en donasjon.
Tilbake så fort?
Det skjer som regel når jeg blir truet.
Hvor er hun?
Jeg vet ikke helt hvem "hun" er.
Ikke spill dum. Fikk SMS fra broren din.
Jeg ble bedt om å komme alene. Jeg er her alene. Hvor er Mary Louise?
Kidnappet Stefan Mary Louise? Vågalt.
Jeg tilbrakte nettopp to timer i et metallrør
flygende over landet for å komme hit. De var et helvete.
Men det er bare en brøkdel av helvetet dette sverdet vil få deg i
hvis jeg ikke får henne tilbake.
Jules. Det er ingen problemer mellom oss.
Du drepte ikke barnet mitt. Jeg klandrer ikke deg for Lilys død.
Det var hennes egen dumme feil.
Ikke snakk slik om mora di.
La oss holde oss til "Lily". "Mora" er sekundært.
Ja, det glemte jeg, du bryr deg ikke om mora di.
Se på deg, du bryr deg ikke, idet du brenner klærne hennes.
Prøver å slette alle tegn på hennes eksistens.
Jeg trengte plass i skapet.
Jeg visste at hennes kjærlighet for deg ville få henne drept.
Den var giftig.
Nei, den var ikke-eksisterende.
Det er lettere for deg å tenke slik, ikke sant?
For da trenger du ikke ta noe ansvar for hennes død.
Hun tok livet av seg selv.
Fordi hun ikke kunne vende deg ryggen.
Pussig, for jeg hadde ikke hatt problemer med å vende min.
Jeg vet ikke hva helvetet ditt blir, men jeg håper hun er der.
Hei, mamma.
Jeg innså nettopp at dette blir min første jul uten deg.
Det suger.
Jeg har noe til deg allikevel. To ting, faktisk.
Jeg skal spare deg for detaljene om hvordan,
for jeg er oppriktig talt lei av det.
Men det skjer, jeg er gravid.
Jeg pleide å se for meg denne samtalen.
Det så åpenbart annerledes ut.
Jeg var et menneske som bar på mine egne barn.
Og du var...
Vel, i live.
Jeg vet at de ikke er mine.
Men de er fortsatt mitt ansvar. Og jeg vil...
Jeg må gjøre dette riktig.
Og jeg aner ikke hva jeg gjør.
Jeg vil bare sitte ved kjøkkenbenken
mens du brenner middagen vår og stille deg en million spørsmål.
Herregud, jeg savner deg.
Jeg trodde du flyktet.
I mitt eget hus?
Jeg er dobbelt så gammel som dere. Jeg kan ta dere begge.
Du kan iallfall prøve.
Ville ha drept dere på stedet, var det ikke for mora deres.
Jeg respekterte henne.
Følelsen var åpenbart ikke gjensidig.
Stefan!
Nei!
Nå flykter jeg.
Damon.
Hvem der?
Herregud.
Damon ville at jeg skulle gi slipp.
Jeg burde ha gitt slipp. Jeg klarte det ikke...
Hun var mora di, Stefan.
Og hvis du tror det er enkelt å gi slipp på noe slikt,
hør på en jente som akkurat kom tilbake fra sin mors grav:
Det er ikke det.
La oss finne ut en måte å redde broren din på.
Hun svarer ikke. Vi må ringe Valerie. Stefan?
Han vil ikke overleve der inne.
Jo.
Steinen er straff for alle onde tingene man har gjort.
Dette er Damon.
Vil ikke engang vite hva han går gjennom.
Han kan overleve dette.
Selv om han gjør det, blir han annerledes.
Akkurat som deg.
Stefan.
Oversatt av : Marius Theil, Deluxe annerledes.