Viděli jste...
Alaricovy děti jsou budoucnost covenu.
Ochránili by je jakýmkoliv způsobem.
Jsou uvnitř tebe.
Pochopím, jestli chceš utéct.
Nikam nejdu, protože tě miluju.
-Vezmi si mě. -Ano!
Valerie se mnou v roce 1863 čekala dítě.
Julian ji zmlátil tak, že to dítě nepřežilo.
Chci ho zabít, Damone, hned.
Vzal jí její dítě a ty budeš stát při něm?
-Ne. Co to děláš? -Tohle nesymbolizuje naši lásku.
Noro!
Naše matka dělala, co mohla, aby na nás zapomněla.
Co se mě týče, zaslouží si, co dostane.
Buď jsi Salvatorová, nebo jsi jednou z nás.
Mýlíš se, Juliane.
Lily!
-Damone. -Řekni něco.
Sama sis ustlala. Užij si spánek.
Stefane, nemůžeš tam jít.
Má Damona a Caroline.
-Protože chce tebe. -Tak to mě asi dostane.
Jo a nechal jsem shořet své Porsche,
tak si musím půjčit tvoje auto.
-Jedu s tebou. -Ne, nejedeš.
Už má dva lidi, na kterých mi záleží.
Nedovolím, aby měla i třetího, víš?
Jestli se ti něco stane,
zničím každého, kdo za to bude moct.
Nebuď tak dramatická.
Budu zpátky dřív, než se naděješ.
Tohle je všechno?
Celá pohřební parta?
-Kde je tvoje holka? -Do toho ti nic není.
Potíže v ráji?
A co Julian? Kde je?
Neozvali se mi už celé dny.
A stála jsem při Lily, nebo jsi zapomněl?
Jsme tu jen my. Beau se nedokázal rozloučit.
Určitě jenom nemohl najít ta správná slova.
Dobře. Tak ať to máme z krku.
Počkej. Měli bychom něco říct.
Ne, neměli.
Ano, měli.
Když jsem byla malá,
hluboce jsem milovala svou matku.
Ona mě taky milovala, než přišla
na můj drobný sifonský problém.
Kéž by věděla, že mě toho
odlišovalo víc.
Když se ke mně otočila zády,
myslela jsem, že takovou lásku už nikdy nepoznám.
Dokázala jsi mi, že jsem se spletla.
Děkuju ti, Lily.
Další.
Poznala jsi mě v mých nejlepších i nejhorších chvilkách.
Za každé mé nálady jsi
ve mně viděla světlo.
Budeš mi chybět, Lily.
Bílé fialky.
-Pamatuješ si to. -Samozřejmě.
Děkuju.
Necháme vás tady.
Takže?
Kolikrát dostaneš druhou šanci
pronést pohřební řeč pro svou matku?
Máš pravdu, brácho.
Co tohle?
Lily, byla jsi příšerná matka, když jsi byla naživu,
a byla jsi příšerná matka i po smrti.
Máš pravdu. Hned mám lepší pocit.
Moc mě to mrzí.
Přísahám, že to dám do pořádku.
Minulý rok jsme naplnili 10 beden. Letos jich mám v plánu 20.
Ovládnout lidi k darování věcí se jako darování nepočítá.
Počkej, až mě uvidíš. Tenhle týden jsem narostla.
-Mám panděro. -Jo? Nasaď si Santovu čapku
a hned sem zapadneš. Určitě mě tam nechceš?
A co bys dělal? Chodil na nudný kurz o porodu?
Honíš se za nesmrtelným pitomcem, který zavraždil tvou mámu.
To je o dost důležitější.
-Já to tady zvládnu. -Jasně, že ano.
-Caroline? Jsi tam ještě? -Jo. Jsem tu.
-Jak se máš ty? -Dobře.
Bylo by líp, kdyby se můj parťák
a nezastavoval v každém baru, který potkáme.
Je to tah po hospodách, Stefe. Právě o to jde.
Nebuď takový Grinch, nebo budeš mít ponožku narvanou uhlím.
A to je můj signál. Zavolám ti později.
"Čau, Stefane. Víš, že mě Bonnie ve dvě
ráno načapala míchat krev s majonézou?"
Zaprvé to byla marshmallowová pěna
a za druhé teď jím za tři, takže mám chutě.
To je fér. Ale proč mu to neřekneš?
Nemusí si dělat starosti se zvláštnostmi mého
magického očekávání Alaricových dětiček.
To bys nejspíš neměla říkat takhle nahlas.
-Připravená na ten kurz? -Teď už jsem.
Caroline, víš, že je to kurz o porodu, a ne přípravka na zkoušky?
Určitě to tady zvládneš sama?
Jestli to zvládneš ty, když jsi těhotná,
tak část určitě zvládnu já netěhotná.
Běž na ten kurz.
Tenhle byl ten nejmíň názorný, co jsem našla.
Studuj.
Tak co to bude... strýc Stefan, strejda Stefy?
Už to mám!
Divný týpek, co obletuje mámu, ale není to táta.
Víš, jde o to, že to není jejich máma.
Ale no tak. Jde o Caroline. Myslíš, že ty děti
předá alkoholikovi bez dohledu?
-Cokoliv bude chtít. -Jak diplomatické.
Bude z tebe úžasný ne-otec.
-To je tvoje poznávací znamení, co? -Co jako, Damone?
Málem být otcem.
Páni. Víš, během těch pár týdnů
jsou tvoje vtípky pořád smutnější.
Víš co? Potřebuješ mě, bratříčku.
Máš to blbý, ale Julianovi je skoro 500 let
a nesejmeš ho bez ohledu na to, kolik železníkových šipek
a kolíků máš u sebe.
Potřebuju akci, Damone, ne slova.
Tak to sis s sebou měl přivést Beaua.
Jsem tu, abych pomohl. Věř mi.
Mám na svém těle spoustu železníkových injekcí a granátů.
Jeden špatný krok a jsem upíří šrapnel.
Klídek. Vaječňák?
Julian tady není. Jestli se bojíš toho.
-Vrátí se? -Do toho ti nic není.
Nechala jsem si tu pár věcí. Vezmu si je a odcházím.
Viděla jsi ji?
Mluvily jsme spolu.
Víš, je to tvoje chyba, tohle to rozdělování.
Jo. Kéž bych se nezamilovala
a nepoložila své těhotné lůno před Julianovu botu.
-Držíš se své historky, co? -Není to žádná historka.
Kdyby to nějakou čirou náhodou nebyla lež,
to načasování je docela podezřelé.
Jak to myslíš?
Mohla jsi ten příběh povědět kdykoliv během stovky let,
ale udělala jsi to až tehdy, kdy máš Stefana zpátky,
až ti to posloužilo, získala jsi lítost.
A to jsem si myslela, že ty jsi ta hodná.
Že přece máš srdce. Asi jsem se spletla.
Nora bez tebe pookřeje.
Vypadáš unaveně.
Noro. To je nečekané.
-Co tady děláš? -Přinesla jsem hračku. Pro prcky.
-To jsi neměla. -Vlastně ne.
Byl to pasivně agresivní dárek,
když se ke mně Mary Louise připlazí, ale to se nestalo, takže...
-I tak je to od tebe velkorysé. -Já vím.
Dobře. Doručila jsi ho. Jupí. A to je vše.
Ale jak budou ti caparti vědět, že je to ode mě?
Já jim to řeknu.
A pořád ještě neodcházíš.
Chci se víc zapojit.
-Nedávno jsem si zapsala lekce a... -Ty tady chodíš do školy? Proč?
Protože jsem byla na vysokou zvědavá
a Mary Louise tu představu nesnášela, tak...
Vzdor. To je dobrý důvod pro vzdělání.
Evidentně potřebuješ pomoc.
Ne od ďábelské heretičky, která unesla mou kamarádku.
To dovolíš, aby se staré věci postavily do cesty dobročinnosti?
A jsem zlá.
Výběrčí budka.
Ta daleko, jakože ta hodně daleko.
Jo. Vidíš ji? Vidíš?
Jenom aby bylo jasno, že ti pomůžu zabít Juliana,
je tvůj vánoční dárek, takže nečekej žádné ponožky
nebo telku nebo tak.
-Museli bychom ho najít. -Najdeme.
Bonnie provedla hledací kouzlo a řekla Sunbury.
Jsme v Sunbury, takže...
Jejda.
Jsem na suchu.
Napajedlo.
Šťastné a vesele, brácho.
Myslím, že jsme ho našli.
O Štědrém dnu bude hodně zklamaných tvářiček.
Jo, možná kdybychom nezastavovali v každém baru na vaječňák,
mohli jsme s tím něco udělat.
Jo a možná by na té hromadě bylo o dvě těla víc.
-Co se snažíš říct? -Vůbec nic.
Říkám to, že bychom to měli dělat s klidnou hlavou.
Jen se rozhlédni. Julian se očividně utrhl ze řetězu.
Co? Odkdy ty uvažuješ logicky?
Čau. Jsem rozvážný Damon.
Objevím se, když je Stefan mimo,
a jelikož tě teď vedou problémy s mámou
a s tím, žes mohl být taťka.
Takže si nemyslíš, že si Julian zaslouží umřít?
Určitě jo, ale ne když při tom zařveme my,
takže bychom měli zastavit a přemýšlet o posilách.
Ty jsi moje posila. Jenom ti to moc nejde,
a jestli se Julian urval, fajn. Takže je neopatrný.
Podívej se na ty rány. Jsou čerstvé, ještě je ve městě.
Tak buď mi ho pomůžeš najít, nebo...
Nebuď tak dramatický, Stefane. Zařídím to.
-Zvedni to. -Nazdar, Damone.
Bon Bon, promiň, že to dělám, ale...
Jaký pěkný pozdrav.
"Čau, Bonnie. Něco potřebuju."
Krása, cítit se milovaná a potřebná.
-Takže, Julian. -Už jsem udělala lokalizační kouzlo.
Ano, udělala, což nás zavedlo do Santou zamořené díry,
ale mohla bys udělat nějaké přibližovací kouzlo,
něco přesnějšího, třeba adresu...
Tak to nefunguje, Damone.
Jasně. Hele, jde o tohle, Bonnie.
Tady Stefan je trochu vyšinutý.
Pořád mi dýchá za krk
a já doufal, že bys pro mě mohla
mít nějakou informaci, víš?
Vlastně bych něco mohla udělat.
-Vynikající. -Za chvíli ti napíšu.
Podívej se, jak přispívám.
A co kdyby se náhodou stalo, že vám
praskne voda doma?
BOMČ. Všímat si barvy, odéru, množství a času,
mít porodní plán po ruce a zavolat svého ošetřovatele.
Někdo se do doporučených knih pořádně ponořil.
Jistě. Doufám, že to všichni. Jde o dítě.
Každá z nás přivede na tenhle svět nový život.
To je obrovská zodpovědnost.
Povzbudivá slova, jako vždy, Caroline. Děkuju.
Dobrá. Příště budeme pokračovat.
-Nedívej se na mě tak. -Jak?
Tak, že "kvůli těm hormonům blázníš,
protože jsi těhotná",
což, abys věděl, je vlastně jenom
pokus chlapů zmenšit ten dar,
který naše těla přivedou na tenhle svět.
"Průvodce feministky těhotenstvím", kapitola 4, strana 43.
Myslím, že tahle citace je ale v kapitole tři.
Co? Myslíš, že si nepřečtu každou knížku, kterou čteš ty?
-Není to ten profesor z Whitmoreu? -Jo a ona je studentka.
Co? Je všechno v pořádku?
Jo. To jen můj upíří sluch funguje poslední dobou až moc dobře.
Chceš se vsadit, že jí to v jeho předmětech jde výborně?
Ne. To je v pořádku.
Mají jenom potíže přijmout skutečnost, že je 21. století
a že rodiny můžou mít různé formy a velikosti.
Myslím, že bych jim měla vysvětlit...
-Caroline... -... že mám kluka,
a že možná není otcem...
Caroline, Caroline, Caroline!
Tvoje oči. Oči.
To jsou jen... hormony.
Tady máte.
To je váš dar? Nálepky?
Stavil jste se na benzínce,
nebo jste je vyhrabal z odpadků?
-Profesor Dowling, nebo Markus? -Promiň?
Máš angličtinu pro prváky. Kterého máš profesora?
Prosím, řekni mi, že je to Dowling a ne Markus.
S náročnými lidmi si umím poradit.
To já vím, právě proto říkám, ať si vybereš Dowlinga.
Nechtěla bych, aby profesor Markus skončil mrtvý.
Dělám si srandu.
-Tak trochu. -Nech mě hádat.
-Horká čokoláda a železník? -Skoro. Bourbon.
Promiň, že jsem byla tak drsná.
Slyšela jsem, že jsi vyslechla Valerii
a stála při Lily proti Julianovi.
Určitě chceš otočit na nový list
a evidentně nemáš nikoho jiného.
Senzace. Kámoška z lítosti, po tom jsem vždycky toužila
Vysoká může být osamělá a příšerná, nebo to může být sranda.
Kámoška z lítosti je pořád kámoška.
-Co ode mě potřebuješ? -Co?
Nejsem včerejší. To je v pořádku.
Chtěla jsem být dobročinná, tak už můžu začít.
Slyšela jsi někdy o městě Sunbury?
Tak kdy si myslíš,
že ta tvoje fáze popírání asi skončí?
Co? Na co čekáš, Stefane?
Na zhroucení? Slzavé a emocionální "Je mi to líto. Je to moje chyba"?
Tak to se načekáš, brácho.
Jo. Odmítám uvěřit,
že ti nezáleží na vlastní krvi.
Proč? Smrt nesmaže všechny ty blbosti, co udělala, Stefane.
Pokud něco, tak mi na ní záleží ještě míň.
Nazdar, hoši.
Omluvte mě na moment.
Co to děláš?
Zdá se, že jsem někam založil svůj mobil.
Ty krámy mají sklon vyskočit vám z ruky a prostě...
zmizet.
Přestaňte hledat. Tady to je.
Připadám si jako blbec. Nepřipadáš si jako blbec?
Stefan a já jsme si mysleli,
že máš nějaký úchvatný, maniakální plán,
ale asi jsi jen opilá holka ze sesterstva,
co ostatním kazí večer, protože ztratila mobil.
No, bylo to pár těžkých týdnů, myslím, že pro nás všechny.
-Po tom, čím jsme si prošli. -My?
Jak to myslíš "my"?
Vy jste přišli o matku a já o lásku svého života.
-Nic pro tebe neznamenala. -Byla pro mě vším!
Pardon.
A... ano.
Pamatujete si tenhle meč?
Když jste mě jím probodli?
Neposkládali jste dohromady všechny dílky, že? A to doslova.
Víte, když se upírovi probodne srdce úplným mečem,
vytvoří se magické přemostění, které převede jeho duši do tohohle
vskutku ohavného kamene.
A účelem toho kamene je potrestat upíry... jako jste vy, hoši.
Každý hřích, který jste spáchali,
vytvoří vaše osobní peklo.
Tady uvnitř jsem byl uvězněný sto let.
Sto.
A pak mě zachránila Lily.
A na kratičký okamžik
jsem ji měl zpátky ve svém životě.
Byla to jediné, co drželo
to šílenství kamene na uzdě, to jediné,
co mě udržovalo při smyslech.
Počkat. Ty jsi byl při smyslech?
No, ano, byl, ale teď...
Byly to pro mě temné dny.
Sledovali ho do Ridleyho parku,
starého Saybrooku a do Sunbury.
Musí odtamtud okamžitě odejít. Julian nemá rád samotu.
V těch městech dřív žil.
Pak jsem si vzpomněl, jak vypadal můj starý život.
A uvědomil jsem si,
že to byl dobrý život.
Byl jsem obklopený lidmi,
na kterých mi záleželo.
Mými přáteli.
Dva, dva.
Tady Raphaela jsem v 17. století potkal ve Florencii.
Byl to malíř, sice hrozný malíř, ale malíř.
A drsnou Robin jsem našel
v Massachutetts v klášteře v roce 1802, že?
Ty jeptišky milovala.
Tamhle Setha jsem zachránil
při záboru půdy v Kalifornii během zlaté horečky
a Xi Nguyena, toho jsem potkal minulý týden v Portlandu.
A vím, že vy dva jste mě nějakou dobu
sledovali, že?
Doufám, že k tomu nemáte nějaký hanebný důvod.
Těžko říct. Počítá se tvoje zabití jako hanebné?
No tak, kluci, poslouchejte. Lily nám všem určitě hrozně chybí.
Většině z vás. Hlavně tobě, ale jsem si jistý,
že ať je kdekoliv, dívá se nahoru a říká si,
"Kéž by se ti kluci neprali."
-Nikam se nechystám. -Dobře.
-Fajn. Plán B.
Hořlavé, chlastem nasáklé kostýmy.
Můžu dostat nějakou hračku pro kluky?
Jistěže ano. Můžeš být, čímkoliv chceš.
Společnost ti nesmí říkat něco jiného.
Co? Překvapená, že nemasakruju pacienty s leukémií?
Ještě je brzo.
Vánoce byly mé oblíbené svátky.
Když jsem vyrůstala, bylo to úplně jiné než teď.
Byla bych ráda za obruč a kolík,
ale i tak, byla jsem obklopena svými milovanými.
To vypadá jako ona.
-Co? -Ty a Mary Louise jste se rozešly.
Vybrala si. A špatně.
Žádné ale. Hoď to za hlavu a buď sama sebou.
To můžeš udělat jen, když žiješ v budoucnosti, ne v minulosti,
což znamená, že na ni musíš
přestat myslet a mluvit o ní.
Je pro tebe mrtvá.
Opravdu?
Můžeme si promluvit?
Byla jsem dvě sekundy od toho, abych jim urvala hlavy.
Byli to idioti. Zasloužili si to.
To jsem celý den potřebovala.
To my oba.
Myslíš, že je to pro děti dobré?
-Caroline. -Myslím to vážně.
Co když je krev jako alkohol? Co když je pro ně špatná?
Když je dobrá pro tebe, není špatná pro ně.
Já to nevím, ale ty taky ne,
protože na to nejsou žádné studie, žádné knihy.
Hele, Caroline. Vedeš si skvěle.
-Přestaneš to už říkat? -Je to pravda.
Uvědomuješ si, jak jsem kvůli tomu šťastný?
Je to přece zázrak.
Změnila jsi mi život.
Řekla jsem, ať toho necháš!
Musím jít.
Caroline!
-No? -No co?
-Omluvíš se mi? -Jestli se ti omluvím?
Za co?
Že jsi řekla, že si mě vezmeš,
a pak jsi po mně ten prsten hodila.
Myslíš ten prsten, co ti dal Julian?
-Tohle ti vadí? -Kvůli němu je Lily mrtvá.
Ne, to není. Julian je rozrušený stejně jako my.
Může za to Valeriina historka.
Ty mu pořád věříš. Je to lhář! Proč to nevidíš?
Když řeknu, že je lhář, vrátíme se zase domů?
Už jsem z toho hádání unavená.
To já taky.
Končím, Mary Lou.
Je konec.
Tohle jsi chtěla už hodně dlouho, že?
Skoro jako bys to celou dobu plánovala.
-Jsi paranoidní. -Opravdu? Moc dlouho ti netrvalo
zapsat si předměty, odstěhovat se na koleje, spřátelit se s nepřáteli.
-Ty mě špehuješ? -Někoho špehuju,
ale rozhodně se nechová jako moje přítelkyně.
Chtěla jsem s tebou něco dělat jinak.
Ale ty se bojíš jít do světa, bojíš se změnit.
Myslíš, že se bojím hrát Santu kvůli nějakým ubohým lidem?
Kdy naposled jsi řešila charitu?
-Nevím. -Hm?
Asi když jsem začala chodit s tebou.
Doplníme zbraně, přijdeme na to, jak ho odříznout od kámošů.
Nic takového. Nasedneme do auta a jedeme domů.
O čem to mluvíš? Buduje si malou armádu.
-Má něco za lubem. -Ožírá se se svými kámoši.
Máš přeludy. Věř mi. Tamto je vosí hnízdo
a dej na experta, nechceš do něj kopat.
Zrovna ty ze všech lidí by ses neměl vzdávat.
To kvůli tobě je naživu on a ona ne.
Co je to za zvrácenou logiku?
Zabili bychom Juliana hned,
co se v našich životech ocitl, ale ne.
Ty jsi chtěl Lily potrestat dlouhým podfukem, že?
Potrestala se sama krátkým kolíkem.
Víš, týdny tě sleduju
a snažím se na tobě zpozorovat alespoň náznak lítosti.
-Lítost za co, Stefane? -Umírala, Damone.
Jak těžké bylo říct něco hezkého?
Nechtěl jsem té ženské lhát.
Chtěla odpuštění a ty jsi jí plivnul do tváře.
Moje odpuštění si nezasloužila.
Protože dělala chyby,
nebo proto, že si nevybrala chudinku tebe, ale Valerii?
Zase pro ni hledáš skulinku jako vždycky, ty její andílku.
Ty se chováš jak rozmazlený fracek. Zbabělec.
Měl jsi šanci všechno napravit, pořád máš.
Konec výletu, brácho.
Chceš se tam vrátit a risknout to? Do toho.
Já jedu domů.
Prosím řekni, že voláš, protože je Julian mrtvý.
Kéž by. Jedu domů. Damon se na mě vykašlal.
A já se těšila, jak bude všechno za mnou.
Myslí si, že to přeháním.
Každá reakce je přiměřená, když přijde na to, co nám udělal.
Je mi zle z toho, jak jsou na tu stvůru všichni mírní.
Měla jsem jet s tebou.
-Mohla jsem to skončit. -Pořád můžeme.
Neviděla jsi Mary Louise?
Byla jsem tu celý den.
Řekla bych, že si zasloužím lepší servis!
Myslím, že jsi měla dost.
Ani netušíš, jak je tvoje načasování hrozné.
Jsi si tím jistá? Vypadá to, že by se ti hodil kamarád.
S Norou to úplně nevyšlo, co?
Utrhla bych ti jazyk, kdybych si ho trochu cenila.
A já bych nevyhrožoval, když za tebou stojí ukrytý heretik.
Pomsta je svině.
Zůstaň s ní a ujisti se, že je v bezvědomí, než bude Julian mrtvý.
Asi to moc nevyšlo, co?
Řekla, že jsem případ pro charitu.
-Donesu ti kapesníky. -To je v pohodě.
Použila jsem jedno z tvých ohavných triček.
A teď je to tvoje ohavné triko.
Můžu se zeptat na něco, co bude znít možná špatně?
Jen do toho, nejsem přece na rozsypání.
Co na ní vidíš,
kromě toho, že vypadá jako blonďatá Angelina Jolie?
Je milující, ochranářská, laskavá.
Ale jen k tobě.
To je pravda.
Vždycky myslí nejdřív na mě.
Možná jsem zhýčkaná nebo staromódní,
ale je hezké mít někoho,
kdo od tebe nic nepotřebuje,
kdo tě miluje a myslí si,
že jsi nejúžasnější a nejkrásnější holka na světě, víš?
Možná že nevíš.
Nepotřebuju, aby mi někdo říkal, že jsem hezká.
To nepotřebuje nikdo.
To ale neznamená, že není hezké to slyšet.
Díky ti za dnešek.
Jsi opravdu laskavá a...
Krásná.
I když nosíš ohavná trička.
-Asi jsem se spletla. -V čem?
Ty a tvoji kamarádi vůbec nejste laskaví.
Určitě je někde místo,
kde by to uvítali jako dar.
Už jsi zpátky?
To se stává, když mi někdo vyhrožuje.
Kde je?
-Nejsem si úplně jistý, koho myslíš. -Nehraj si na hlupáka.
Dostal jsem zprávu od bratra, abych přišel sám.
Jsem tady sám. Tak, kde je Mary Louise?
Stefan unesl Mary Louise? Odvážné.
Dvě hodiny jsem byl nacpaný
v ocelovém stroji, co letěl přes celou zemi, abych se sem dostal.
Bylo to peklo. Ale to je jen kousek z pekla,
do kterého tě tenhle meč dostane, když ji nedostanu zpátky.
Hele, Jules.
My dva spolu nemáme žádný problém, ne?
Moje dítě jsi nezabil a neviním tě za Lilyinu smrt.
Byla to její blbost.
Buď tak laskav a nemluv tak o své matce.
Říkejme jí prostě Lily. Matka je trochu nahodilé.
Jistě. Zapomněl jsem. Tobě na matce nezáleží.
Tak moc, že dokonce pálíš její oblečení,
jen abys vymazal jakoukoliv stopu její existence.
Potřeboval jsem volnou skříň.
Vždycky jsem věděl, že její láska k tobě ji zabije.
-Byla toxická. -Ne. Byla neexistující.
Je pro tebe jednodušší si to myslet, že?
Protože pak nemusíš převzít zodpovědnost za její smrt.
Zabila se sama.
Protože se k tobě neobrátila zády.
Zvláštní, protože já bych s tím problém neměl.
Nevím, jaké bude tvoje peklo, ale doufám, že tam bude.
Ahoj, mami.
Právě jsem si uvědomila, že to budou moje
první Vánoce bez tebe.
A to je děs.
Stejně pro tebe něco mám.
Dvě věci.
Ušetřím tě detailů jak,
protože už mě o tom fakt nebaví mluvit,
ale děje se to.
Jsem těhotná.
Vždycky jsem si představovala, jak budeme mít tuhle řeč.
Očividně to probíhá jinak.
Byla jsem člověk a čekala své vlastní děti
a ty jsi byla...
Byla jsi naživu.
Vím, že nejsou moje,
ale pořád za ně mám odpovědnost,
a chci...
Musím to udělat správně.
A vůbec netuším, co dělám.
A teď chci jen
sedět na kuchyňské lince, zatímco pálíš večeři
a ptát se tě na milion věcí.
Bože, hrozně mi chybíš.
Myslel jsem, že jsi utekl.
Ve vlastním domě? Jsem dvakrát starší než vy.
-Dostanu vás oba. -Můžeš to zkusit.
Zabil bych vás okamžitě, nebýt vaší matky.
Vážil jsem si jí.
Ty pocity nebyly vzájemné.
Stefane!
Ne!
Teď uteču.
Damone?
Kdo je tam?
Můj bože.
Damon chtěl, abych toho nechal.
Měl jsem toho nechat.
-Ale já nemohl. -Byla to tvoje máma, Stefane.
A jestli si myslíš, že je lehké něco takového nechat být,
tak dej na holku, co se právě vrátila
od hrobu své matky, že není.
Přijdeme na to, jak tvého bratra zachránit.
Nezvedá to.
Musíme zavolat Valerii. Stefane?
-Nezvládne to tam. -Ale, zvládne.
Ten kámen je trest za všechno zlé, co kdy udělal.
Jde o Damona.
Ani netuším, co tam zažívá.
Přežije to.
I kdyby, bude jiný.
Tak jako ty.
Stefane!
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 být,