Din episoadele anterioare din Jurnalele vampirilor
Ric vrea să o aducă pe Jo la viaţă cu o piatră plină de ceva malefic.
- Piatra Phoenix. - Bonnie, eşti bine?
E ceva în neregulă cu piatra aia. Trebuie să o distrugem.
Mama mea e nebună, şi tuturor le e prea frică să o oprească.
Am făcut înţelegerea. Nu ne luăm de ei, ei nu se iau de noi.
Ce face Valerie cu jurnalul lui Stefan?
Ce a scris pe 15 iulie 1863 ar trebui să-ţi spună asta.
Am cunoscut o fată. O cheamă Valerie,
şi e poate cea mai minunată fată pe care am cunoscut-o.
O are pe Elena.
Iar eu sunt singura care ştie unde este.
O are pe Caroline, o are pe Elena.
- Ăsta e planul ei. - Atunci nu o lăsăm să ne dezbine.
- Sau o lăsăm. - Au fost patru eretici la înmormântare.
Cu Malcolm mort sunt cinci, dar în 1903, erau şase.
Ceea ce înseamnă că mai e unul.
Îl voi găsi şi voi negocia un târg.
Le vom lua pe amândouă înapoi.
- Alo? - Tyler, e Stefan.
- Ai vorbit cu Caroline? - Nu şi te rog nu mă pune să o fac.
Nu vreau să mă bag în drama dintre voi.
Ascultă-mă. Mi s-a deschis cicatricea. Nu am mult timp.
Trebuie să o avertizezi pe Caroline. Nu-mi răspunde la telefon.
Da. Mă ocup eu, dar tu ar trebui să fugi.
Sunt cu mult înaintea ta.
Ai grijă de tine, Tyler.
"Dragă Elena,
"nu vreau să încep cu veştile proaste,
"dar în ultimul timp, nu prea mai avem veşti bune,
"şi asta te priveşte şi pe tine.
"Lily îţi ascunde sicriul undeva.
"A promis să te ţină în siguranţă
"atâta timp cât Damon stă de parte de Mystic..."
Mi-ai văzut telefonul?
Ţi-am văzut sticlele goale, cina, lama de ras.
- Ştii, ar fi drăguţ să te îmbraci. - L-am găsit.
Cât plănuieşti să mai stai aici, Damon?
Ai putea să constrângi o întreagă casă cu fete dacă ai vrea.
Şi să ratez mizeria asta ca în "Un cuplu ciudat"?
Încep să mă bucur de luxul de a-mi face dus cu cap abia funcţional
după ce am fost torturat de cele patru pe care le am acasă.
Relaxează-te. E doar până voi găsi
lupul singuratic al lui Lily şi-l voi schimba pentru iubita mea din comă.
Şi cât de mult va dura asta?
Destul de puţin mulţumită lui Donovan.
Ceva ce nu a spus nimeni niciodată.
Verifică înregistrările telefonice ale lui Lily.
Bună, Bon Bon.
Vă rog spuneţi-mi că nu întrerup ceva.
Crede-mă, nu. Care-i treaba?
Piatra Phoenix pe care am atins-o ieri,
ai distrus-o aşa cum mi-ai promis, corect?
- De ce? Ce s-a întâmplat? - Am avut o altă viziune,
am văzut oameni speriaţi cu răni în formă de X pe piele
şi când mi-am deschis ochii trecuseră deja 10 minute.
Piatra nu mai există. Am văzut cum
se dizolvă în acid fluorhidric.
- Eşti sigur? - Bonnie, piatra nu mai e.
Cine vrea să meargă la Myrtle Beach?
- Sunt ocupat. - Pas.
Păcat pentru că Lily a sunat
de mai multe ori acolo,
şi ceva-mi spune că nu-şi face planuri pentru vacanţa de primăvară.
De ce ar trimite Lily unul din ereticii ei în Myrtle Beach?
Îl poţi întreba chiar tu după ce va în portbagajul maşinii mele.
Se bagă cineva pentru un schimb de ostateci clasic?
Dacă sunt de acord cu tine, îţi vei pune pantaloni?
Te voi lăsa să stai şi în faţă.
Valerie era ca o gură de aer proaspăt.
Mă sufocam şi nici nu-mi dădeam seama.
Mersi, Nora şi Mary Louise.
Foarte drăguţ.
Vă urăsc pe amândouă.
- Alo? - Caroline?
- Stefan?! - Cum de tu ai telefonul meu?
Cred că l-ai scăpat când ai fost
aruncat de aici ieri.
Cum eşti? Eşti bine?
Sunt vrăjită să stau în camera ta
de un grup de fete rele, dar în afara de asta...
ştiu. Încă încerc să-mi dau seama cum să intru în casă.
Va fi bine. Doar împiedică-l pe Damon din a ucide şi alţi eretici.
Aşa voi face. Lily te ţine acolo doar să mă facă să mă întorc împotriva lui Damon.
O voi convinge că-l urăsc, şi ea îşi va împlini scopul.
Cine e Valerie Tulle?
Ai scris despre ea în jurnalul tău din 1863.
Cred că a găsit o copie în lumea-închisoare.
Vorbeşti despre una din eretici?
Da. Păr blond închis, ochi albaştri.
E una din noile mele colege de casă psihopate.
Caroline?
Păr blond închis, ochi albaştri, psihopată.
M-ai descris aşa bine.
Caroline?
Îmi poţi lua oraşul, îmi poţi distruge casa,
dar nu te vei atinge de maşina mea.
- Bună dimineaţa, Stefan. - Ce faci?
Exersam condusul
şi am văzut o oportunitate de a lucra la parcarea laterală.
Cred că am trecut peste un cui.
Străzile de aici sunt oribile.
Ascultă. Trebuie să le spui răsfăţatelor alea
care stau în casa mea să nu o mai tortureze pe Caroline.
Desigur. De cum îi vei spune şi tu fratelui tău
să nu mai ucidă acele răsfăţate.
Nu vorbesc cu Damon acum.
- Serios? - Nu ştiu unde e.
Se pare că ne-ai făcut o favoare amândurora
când i-ai spus să plece din oraş.
Atunci le voi ţine o prelegere fetelor despre manierele lor.
Una din fetele astea se numeşte Valerie Tulle?
Mă întrebam când îţi vei da seama.
O cunoaştem pe Valerie de ceva vreme înainte să o cunoşti tu.
Lucra în secţia mea de tuberculoză.
După ce m-am transformat, am luat-o sub aripa mea.
Dacă nu înşală memoria, tu ai cunoscut-o în 1863.
De unde ştii că am cunoscut-o?
Pentru că, Stefan, eu am trimis-o la tine.
- Trebuie să te muţi. - Poftim?
Dispoziţia ta tristă strică distracţia tuturor.
Sunt Valerie Tulle.
Stefan Salvatore.
- Eşti nouă în oraş? - Doar în trecere.
Sper că nu prea repede.
De unde ai ăsta?
Nora mi l-a dat.
Care a fost treaba cu tine şi cu Stefan?
Nu ai vrea să ştii?
Ştii ce? Ai dreptate. Sunt în suficientă durere deja.
Ultimul lucru la care trebuie să mă gândesc
e la o fată care a dat din gene la Stefan,
acum un milion de ani.
"O fată."
Nu am fost doar o fată pentru el, Caroline.
Am fost prima dragoste din viaţa lui Stefan.
- De ce ai trimis-o pe Valerie la mine? - Să te verifice.
Ca orice mamă care tânjeşte după copiii ei,
eram într-o gaură neagră a depresiei.
Da, Stefan. Sunt mai mult de şarpele fără inimă
pe care tu şi fratele tău vreţi să fiu.
Mi-a luat mult timp să trec peste pierderea voastră.
Oricum, am fost invitată să călătoresc în Europa
cu un prieten vampir de-al meu,
dar am refuzat să plec până nu am ştiu că băieţii mei erau bine.
Am prieten.
Ai avut un iubit?
Numele lui era Julian. Ce? Te comporţi de parcă ar fi absurd.
E bine, primul tău şi-a împuşcat şi ucis fiul,
deci va trebui să mă scuzi dacă nu am încredere în tipul tău de bărbaţi.
Julian nu semăna deloc cu tatăl tău.
Nu. Ce era el, un bancher timid,
poate măcelarul din oraş?
Julian era bărbatul de care nu trebuia să te îndrăgosteşti,
deci bineînţeles că am făcut asta.
Pentru soldaţi!
Pregătiţi-vă biletele, doamnelor.
Bărbaţii de pe front au nevoie de noi.
Bună.
Trebuie să nu te mişti.
Va fi delicios. Promit.
Nu ne comportăm ca o doamnă?
Stefan, ţi-l prezint pe Julian.
Fiica ta şi cu mine apreciam
minunea ştiinţifică a forţei gravitaţionale.
Cât de înţelept trebuie să pari pentru cei mai puţin inteligenţi.
Julian nu e tatăl meu.
Scuzele mele. Am presupus...
se pare că te-ai înşelat.
Valerie, dragă, putem vorbi?
Îmi şifonezi rochia, Julian.
Ce faci?
Lily ne-a trimis să vedem în ce stare e.
Exact. Starea lui, nu bărbăţia lui.
Aminteşte-ţi că mama lui ţi-a dat instrucţiuni foarte specifice
să nu ne apropiem prea mult. Nu o supăra.
Totul este sub control.
Minţeam.
Nu eram pregătită pentru cât de mult mi-a plăcut de el.
Era frumos şi dulce.
Şi apoi l-ai constrâns
să scrie toate lucrurile alea drăguţe despre tine în jurnalul lui.
- Spoiler! - Am mai auzit povestea asta
când draga fată orfană
pe nume Katherine Pierce a intrat în viaţa lui.
Presupun că aşa ar fi mai uşor
dacă aveam abilitatea de a constrânge oameni.
Nu eram vampir atunci.
Eram doar o vrăjitoare respinsă de sabatul ei
pentru că eram o spurcăciune a naturii,
pentru că nu aveam o putere a mea.
Singura mea magie era într-o amuletă
din care luam când aveam nevoie.
Am un frate care e la război,
un tată care mă judecă pentru că nu m-am alăturat fratelui meu
şi o mamă care era puternică şi blândă.
A murit când aveam zece ani.
Îmi pare aşa rău.
A fost acum mult timp.
Nu trebuie să-ţi fie ruşine pentru că ţi-e dor de ea,
un bărbat pe afară cu inima unui băiat.
Sunt lucruri şi mai rele.
Însoţitorul tău e foarte persistent.
Atunci va trebui să-l păcălim.
- Haide. - Ce faci?
Invisique.
Cum de nu ne-a văzut?
M-ai crede dacă ţi-aş spune că a fost magie?
Şi apoi...
Nu te priveşte.
Ştiu de ce ai pus acea vrajă pe mine.
Nu ca Mary Louise şi Nora să nu mă poată atinge.
Ci ca Stefan să nu poată.
Fii mai evidentă.
Cum eşti aşa curioasă, permite-mi să continui.
Julian mă va ucide.
Doar complimentează cât de albi sunt dinţii lui.
Va uita de asta.
E ceva în neregulă?
Nu. Nu.
Doar că eu niciodată...
Pot să...
A fost prima dată pentru el.
Sigur ai fost prima pentru cineva,
ştii cum e
să ai un loc de neuitat în minte altcuiva.
Desigur.
Aşa mă gândeam şi eu.
Ok. Deci...
- Care-i planul? - Ok. Un târg cinstit.
Un eretic în condiţii bune în schimbul sicriului cu Elena.
Nu. Planul în care încercăm să capturăm
un eretic puternic care ar prefera să fim morţi.
Uşor. B-town îl loveşte cu magie, tu îl împuşti cu verbină,
eu îi rup gâtul.
Da, dar apoi îl punem să-mi ia viziunile.
- Stai. Ce? - Viziunile sunt magice.
El este un magofag. Merită să încercăm, nu?
Alte sugestii despre cum să o scăpăm pe Bonnie de această
durere misterioasă în care e, Ric?
Hmm.
Room service. Creveţi gratis.
Hei. Aţi greşit... La naiba!
- Damon Salvatore. - Mă cunoşti?
Bineînţeles. Mă bucur să văd că eşti bine, prietene.
Vino-ncoace, frate. Bine.
Intră, intră. Haide.
M-ai prins în mijlocul unei întâlniri sociale de 72 de ore.
Simte-te ca acasă.
Prietene, cel cu arma cu verbină, dacă poţi să o pui în toc,
m-aş simţi mult mai comod.
De unde îl ştii pe Damon?
E fiul lui Lily, soldatul erou.
Ha ha ha!
Ne-am cunoscut într-un bar de lângă Gettysburg, iulie 1863. Nimic?
- Merg la multe baruri. - Da, da. Corect.
Mama ta trecea printr-o perioadă grea.
Nu putea merge mai departe până nu ştia că băieţii ei erau bine,
aşa că m-a trimis să te găsesc.
Mama mea şi-a abandonat familia şi a fugit în lume.
Nu-i pasă de mine.
Simt ostilitate, dar e ok.
Toate emoţiile sunt valide şi bine-venite aici, dar ăsta e adevărul.
Voia să ştie că eşti fericit, Damon. Te-a iubit.
Voi, ce pot să vă aduc?
Cocktail, joint? Jenny?
- Mama mea ştie că eşti aici? - Hei, hei, hei. Shh.
Ha ha ha! Shh!
Ha ha ha!
Nu, nu, nu. Menţine maşina pe partea asta a drumului.
Valerie nu mi-a spus despre relaţia voastră.
Valerie nu mi-a spus că eşti în viaţă.
Ar fi contat?
E o întrebarea serioasă?
Mi-a spus că ai uitat de mine.
Că ai mers mai departe.
Doar aşa am putut merge şi eu mai departe.
Mama mea a fost smulsă din braţele mele
şi trimisă la o secţie de tuberculoză.
Nu mergi mai departe după asta.
Găseşti distrageri.
Vino cu mine. Vreau să îţi arăt ceva.
Asta e romantic.
Aici e mormântul mamei mele.
Vin aici în fiecare zi să înlocuiesc florile.
A murit acum şase ani,
dar tot încerc să mă revanşez pentru eşecul meu.
- Ce vrei să spui? - A avut tuberculoză.
Într-o zi, nu se putea opri din tuşit.
Tata m-a trimis să cumpăr nişte flori
să facem un tonic.
Am fugit în oraş cât de repede am putut,
dar până am ajuns acasă cu florile,
a fost dusă la sanatoriu.
Nu ai apucat să-ţi iei rămas-bun.
A murit în secţia de tuberculoză curând.
Mereu m-am întrebat ce s-ar fi întâmplat
dacă aş fi putut să fug puţin mai repede.
Tonicul acela ar fi ajutat-o.
Ar fi putut să trăiască.
După florile astea ai fost trimis?
Da. Panselu...
Panseluţe crem.
Tonicul nu ar fi salvat-o.
Asta...
E foarte drăguţ din partea ta, dar nu poţi fi sigură.
Dar sunt.
Am lucrat la sanatoriu, am avut grijă de pacienţi
care erau ca mama ta.
Panseluţele crem nu au proprietăţi medicale.
E o poveste din bătrâni.
Tatăl tău te-a trimis degeaba după ele.
Aveai doar zece ani.
Probabil a vrut să nu fii acasă să fie mai uşor pentru el.
Orice ar fi, nu ai fi putut să-ţi salvezi mama.
Moartea ei nu e din vina ta.
E vremea să-ţi iei la revedere.
Mă aşteptam că vei veni aici mai devreme sau mai târziu.
Domnule, lăsaţi-mă să vă explic.
Plecăm spre New York acum.
- Nu am intenţionat să nu te ascult. - Nu pe mine nu m-ai ascultat.
Vino cu mine acum, şi nu vom mai vorbi despre asta.
Caleaşca aşteaptă.
- Când te voi mai vedea? - Mă voi întoarce la tine.
Promit.
Deci e ca în "The Notebook"
doar că voi doi nu v-aţi întâlnit şi el a uitat despre tine.
Julian se grăbea să ajungă în Europa.
M-a convins să o mint pe Lily, să-i spun că Stefan era fericit.
Crede-mă, Julian avea un mod de a convinge
pe oricine să facă orice.
De ce te-a trimis Lily aici?
Nu m-a trimis aici.
Avea ceva de făcut şi eu m-am oferit.
Ea ţine toată familia din scurt
cu toată chestia "v-am luat ca orfani,
deci ştiu ce-i mai bine pentru voi".
Nu, mersi. Ştii că poţi primi
o băutură într-un acvariu de peşti.
Ziua trecută,
am sunat la un număr de pe cardul acesta,
şi pur şi simplu, am avut o iubită.
Se numeşte un serviciu de escorte.
Dar ea a înţeleg cine sunt, ştii?
A fost o experienţă umană frumoasă
şi asta am descoperit aici, libertate.
Călătoria naşpa din lumea-închisoare s-a terminat, prieteni,
şi eu respir ce-mi cere sufletul...
L-i-b-ertate.
În spiritul de a-i ajuta pe alţii
cu libertatea lor, trebuie să-ţi cer o favoare.
Ca pe un magofag.
Traduc eu pentru tine.
Prietenii mei s-au jucat cu un fel de instrument mistic pe care nu-l înţeleg,
iar acum Bonnie vede cai verzi pe pereţi.
Şi vrei să ce, să-i absorb problemele?
Gândeşte-te la asta ca un mare fum magic.
Ha ha ha!
Nu-mi place să amestec mediumurile, dacă ştii ce vreau să zic.
Absoarbe viziunile. Nu-i vom spune lui Lily că te-am văzut
evitând misiunea pe care o ai şi vom fi chit.
Bine, vino.
- Gata? - Da.
Unde e piatra Phoenix?
De unde ştii despre piatra Phoenix?
Ce plănuiţi voi? Espirimus paratis.
Veşti bune. Viziunile tale au dispărut.
Veşti proaste. Şi Oscar a dispărut.
A luat piatra.
Cum e posibil asta când ai distrus-o, Ric?
- Trebuie să-l găsim acum. - Ştiai că încă o are?
Haide. Adică...
Puţ... cam da.
- Ric, spune-i ce s-a întâmplat. - Nu, te întreb pe tine.
Locuiesc cu el. Tipii ştiu chestii.
- M-ai minţit. - Nu te-am minţit eu.
Ric te-a minţit. Eu doar nu am zis nimic.
Stai. Nu voi fi băgat la mijloc în asta.
Nu, nu. Voi să-i daţi de cap.
Eu mă duc să-l găsesc pe cel cu care vom negocia.
Deci viziunile, tipul pierdut,
migrenele groaznice, ele nu înseamnă nimic...
- Nu contează pentru tine? - Bineînţeles că contează.
Dar să o aduc pe Jo înapoi contează mai mult.
Nici măcar nu ştii ce face piatra aia, dacă va funcţiona.
Am fost mort, dus, aşa ai fost şi tu, Bonnie.
Noi ne-am întors. Am primit încă o şansă.
Am fost în lumea cealaltă, ok? Nu mai există acum.
Jo a fost dragostea bieţii mele,
şi dacă e o mică şansă ca asta să meargă,
trebuie să profit de ea, oricât de periculos sau nebunesc ar fi.
Pentru că dacă nu, voi petrece restul vieţii
dorindu-mi să fi rămas mort.
Nu. Ţine ochii pe drum.
Fă stânga aici. Vom ajung din nou în oraş.
Vrei să mai ştii şi altceva?
Nu. Adică, oricum nu contează.
Totul a fost o minciună, nu?
- Ce vrei să spui? - Valerie m-a folosit.
Nu. Valerie n te-ar fi rănit
pentru că asta m-ar fi rănit şi pe mine.
Te-ai gândit că poate lui Valerie
nu-i pasă de tine sau de altcineva?
- Nu cred asta. - Nu?
Nici partea în care mi-a trimis o telegramă
spunându-mi că se întoarce?
Ce a făcut?
Trecuseră câteva luni.
"Ţi-am promis că mă voi întoarce la tine.
"Îmi doresc să mă ţii din nou în braţe."
A spus că vrea să fugă cu mine.
Telegrama ei a spus să ne vedem vineri la prânz.
Am venit cu două ore mai devreme.
M-a aşteptat şi m-a aşteptat.
La fiecare pas se întorcea
sperând să mă vadă.
Am stat acolo toată ziua ca un idiot.
Până după apus şi căderea nopţii,
dar ea nu a venit.
Deci, da, poţi spune că m-am întrebat
care era rostul.
Sigur nu mai eşti supărat pe ea.
Au trecut 150 de ani.
Eventual a acceptat că a fost abandonat
din nou, şi a plecat acasă
sub lumina rece şi distantă a stelelor.
Cum ai putut să-i faci asta?
A fost o schimbare de plan.
Am terminat cu subiectul ăsta.
Te furişezi înainte de răsărit
în ziua în care vasul nostru pleacă pentru Anglia?
- Lasă-mă să trec. Nu merg. - Ba da.
Pentru că Lily nu va pleca nicăieri
fără orfanii ei preţioşi,
şi trebuie să plec azi.
- Te sperii? - Nu.
Pot să-ţi aud inima cum bate mai repede,
ambele tale inimi.
Stefan Salvatore ştie că-i poţi copilul?
Am minţit.
Îmi amintesc de tine.
Luptam pentru sud.
Nu e o vreme de care vreau să-mi amintesc în faţa prietenilor mei.
Da. Asta credeai şi atunci.
Urai tot ce susţinea partea ta.
Voiai să dezertezi, dar îţi era teamă să-l faci de râs pe tatăl tău.
M-ai constrâns să-mi iau permisie de boală.
A doua zi, tot regimentul meu a fost măcelărit la Gettysburg.
- Mi-a salvat viaţa. - Nu te puteam constrânge atunci.
Tot ce am făcut a fost să vorbesc cu tine de la om la om.
Ţi-am spus să-ţi urmezi inima.
Acum e rândul meu să dezertez.
Nu vreau să fac parte din cavaleria lui Lily, ok?
Nu vreau reguli sau... un lanţ de comandă.
Vreau să mă distrez. Ştii ce?
Un alt sfat.
Mulţi oameni vor piatra Phoenix.
Dar dacă te joci cu ea ajungi să mori.
Sincer,
nu-mi pasă de piatră.
Atunci de ce mă urmăreşti, frate?
Să spune că am vrea să te schimb cu ceva mai bun.
Aerodux motus.
Phasmatos mosinus pyros allum.
Să nu mă mai minţi vreodată.
Prietenii mei cei mai bun s-au împăcat.
Să mergem să facem un târg.
- Valerie e aici? - Am auzit-o când a plecat.
Cred că tortura îi face foame.
Iartă-mă că-mi bag nasul,
dar am auzit că mama ta a murit primăvara trecută.
Am petrecut ziua retrăind prima dată a lui Stefan.
Nu vreau să vorbesc despre moartea mamei mele
cu cea care mă ţine ostatică, mulţumesc.
Eram curioasă de abilitatea cuiva de a trece peste aşa o pierdere.
Şi tu ai avut o mamă.
Chiar şi Mussolini a avut o mamă.
Bineînţeles că am avut o mamă.
Atunci ştii că acea dragoste este diferită de toate felurile de dragoste.
Stefan a scris despre tine mereu.
Citeşte cu ochii tăi.
Poftim.
Te-a iubit.
I-ai lipsit.
Nora, rupe vraja din camera asta, te rog.
Din acest moment, dra Forbes nu mai este prizonieră.
Asta e alta din păcălelile voastre?
Nu, e o răsplată pentru sinceritatea lui Stefan.
Pleacă înainte să mă răzgândesc.
Nu ştiu ce ţi-a făcut inima să simtă, dar mersi.
În lumea-închisoare, înainte să secătuim
veneam mereu aici să mă gândesc.
Văd că şi tu faci asta câteodată.
E un gând plăcut.
E ciudat să fiu aici cu tine,
să-ţi pot spune adevărul în sfârşit.
Te rog nu-i spune lui Lily.
Tu ai motivele tale să stai aici, iar eu pe ale mele să plec.
Ce vom face?
Julian a rezolvat dilema
bătându-mă crunt,
până ce am fost adusă aproape de moarte,
iar cealaltă inimă din mine nu a mai bătut.
Când mi-am recăpătat cunoştinţa, eram pe vasul spre Anglia.
Lily a spus că Julian m-a găsit bătută şi jefuită pe stradă.
L-a crezut, desigur, şi m-a vindecat cu sângele ei.
Julian a ştiut că nu aş să-i spun lui Lily ce a făcut el
pentru că asta mi-ar expune minciunile mele.
Mulţumesc.
Ea nu m-ar fi iertat pentru că am avut o aventură cu fiul ei.
Dar nu am vrut să trăiesc sub papucul lui Julian,
aşa că în noaptea aia când treceam Atlanticul,
mi-am pregătit o baie, şi mi-am pus laudanum în ceai,
şi m-am dus încet la somn...
dar am murit cu sângele lui Lily în sistem
şi prin pură întâmplare, am devenit prima eretică.
Nu ştii cât de rău îmi pare... despre tot.
Poate nu vei şti niciodată.
Deci ce treabă are o piatră care te face să vezi
oameni care ţipă are de-a face cu reîncarnarea?
Nu ştiu, dar am citit deja cartea aia
din scoarţă în scoarţă, şi e o pierdere de timp.
De fapt, toate astea sunt o pierdere de timp.
Vorbesc despre reanimare, Phoenixul ridicându-se din cenuşă,
dar nimic despre o piatră care aduce oamenii înapoi din morţi.
Sigur înţelegi ce încerci să faci?
Nu e ca şi cum spiritul lui Jo e dincolo de un văl
pe care-l ridicăm şi ea apare în mod magic.
Asta este necromanţie.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Spitalul îi poate păstra corpul doar un timp anume.
Am plătit tehnicianul să falsifice intrările.
Jo încă e acolo.
- Trebuie să fie. - Ric.
Ştiu în ce mă bag.
Dar nu pot să o fac singur.
Măcar spune-mi că vei încerca.
Voi încerca.
- Damon. - Ar fi trebuit să vii tu.
A fost o zi lungă. Nu am energie pentru ghicitorile tale.
Gettysburg, 1863.
L-ai trimis pe Oscar să mă verifice.
Dacă ai fi fost tu, mi-ai fi schimbat tot restul vieţii.
- Ar fi trebuit să fiu moartă. - Iar eu ar fi trebuit să fiu fiul tău.
De unde ştii asta?
Ereticul tău rătăcitor era
în Myrtle Beach.
- Oscar. - Nu-ţi faci griji, mami.
În mijlocul unei detoxificări cu verbină.
Dă-mi-o pe Elena. Poate nu-l voi ucide.
Nu te vei mai atinge de un alt membru al familiei mele.
Ştii, toată asta cu familia m-a deranjat la început.
Dar acum înţeleg.
M-ai iubit, a trecut timpul şi ţi-ai făcut altă familie.
Aşa am făcut şi eu.
De ce nu încheiem acest dispreţ reciproc o dată şi pentru totdeauna?
Dă-mi-o pe Elena, îţi iei fiul înapoi.
Caroline!
- Cum ai scăpat? - Nu am scăpat. Lily mi-a dat drumul.
- Da? - Da.
Cred că azi e plin de surprize de mărimea lui Valerie.
Eram un copil când am cunoscut-o,
un băiat trist care-şi jelea mama.
Eram tânăr şi uman.
Şi eu eram tânără şi umană când ne-am cunoscut,
şi-mi amintesc exact momentul când te-am văzut prima dată.
Tu-ţi aminteşti prima dată când m-ai văzut?
Scuze. Nu e corect.
Uită că te-am întrebat asta.
Adică, stăteai lângă Elena,
doar pe ea o vedeai, desigur.
Lucrurile s-au schimbat.
Circumstanţe diferite, rezultate diferite.
Uite o circumstanţă diferită.
Valerie a ieşit din lumea-închisoare.
- Asta schimbă ceva pentru tine? - Sigur că nu.
Nu te întrebi ce s-ar fi întâmplat
dacă Valerie ar fi venit să vă întâlniţi.
Nu mă mai întreb.
Nu-mi pasă de trecut.
Îmi pasă doar că eşti aici şi eşti în siguranţă.
Eşti cu mine.
Ştiu.
Te-ai trezit.
Treaz şi...
şi-mi revin greu. Unde naiba sunt?
Într-un oraş de lângă Mystic Falls.
- Lily te-a trimis? - Lily nu ştie unde eşti.
Am folosit o vrajă de localizare.
Poate pot să schimb asta până se bagă ea.
Ţi-ai făcut datoria către familie şi l-a găsit pe Julian?
- Poţi ţine un secret? - Habar n-ai.
L-am găsit cu luni în urmă.
- Şi nu i-ai spus lui Lily? - N-am spus nimănui.
Am vrut să... trăiesc puţin până mă întorc.
Şi acum că te-ai întors?
Nu ştiu, Val. Nu m-am gândit
la tot din patul meu de ostatic de aici.
Te cunosc, Oscar.
Eventual vei folosi locaţia lui Julian
pentru a căpăta libertate de la Lily.
Da... Asta e o idee bună.
Da. Da. Probabil voi face asta.
Ai un suflet bun, Oscar, şi ai fost bun cu mine.
Ca un frate.
Dar Julian e diavolul.
N-o pot lăsa pe Lily să-l aducă înapoi. mine.