Emlékeztetőül:
Életre keltené Jót egy kővel, amiben az ősgonosz lakozik.
- A Főnix kő. - Bonnie, jól vagy?
Valami baj van ezzel a kővel, el kell pusztítanunk.
Az eszelős anyám miatt félnek megállítani őket.
Megszületett az alku. Nem köthetünk beléjük, ők sem belénk.
Hogy kerülhetett Valerie-hez Stefan naplója?
A július 15-i bejegyzés 1863-ból segít.
"Megismertem valakit, a neve Valerie.'
"Nála csodálatosabb hölggyel még nem is találkoztam."
Hol van Elena?
Én vagyok az egyetlen, aki tudja.
Nála van Caroline, nála van Elena.
- Ez a terve. - Ne hagyjuk, hogy éket verjen közénk!
- Vagy hagyjuk. - 4 eretnek volt a temetésen.
A halott az ötödik. 1903-ban hatan voltak,
vagyis van még egy,
és én megtaláltam, akkor pedig alkut köthetünk.
Visszakapjuk a lányokat.
[telefon csörög]
- Halló! - Tyler! Itt Stefan.
- Beszéltél Caroline-nal? - Nem. És kérlek, ne is kérj rá!
Nem szeretnék belekeveredni a drámátokba.
Figyelj rám! Felnyit a sebem, nincs sok időm.
Figyelmeztesd Caroline-t! Nekem nem veszi fel.
Jó, intézem. Menekülnöd kéne.
Már előtted járok.
Vigyázz magadra, Tyler!
"Drága Elena!"
"Nem szívesen kezdem a rossz hírrel,"
"de a jó hírekből mostanság nem sok akad."
"Ez vonatkozik rád is."
"Lily elrejtette valahová a koporsódat."
"Megígérte, hogy vigyáz rá,"
"amíg Damon kerüli Mystic Fallst."
[emberek sikoltoznak]
Nem láttad a telómat?
Nem, de látom az üres üvegeket, a vacsorádat, a borotvádat.
- Örülnék a ruhádnak is. - Megvan!
Meddig akarsz még nálam csövezni?
Bűvölhetnél magadnak egy pofás kis kolesz szobát.
Kihagyjam a "furcsa pár" élményt?
Már kezdem megszokni, hogy csak egy alig működő zuhanyfej van,
miután éveken át szenvedtem négytől az otthonomban.
Nyugi! Csak addig maradok, amíg meg nem lesz
Lily eretneke, és kicserélhetem a kómás barátnőmre.
Értem. Na és ez mikorra várható?
Hamarosan, hála Donovannek,
mely mondat még nem hagyta el a számat.
Lily hívásait nézegeti.
Szia, Bonbon!
Nem rosszkor jöttem?
Esküszöm, hogy nem. Mizu?
A Főnix követ, amit megérintettem,
megsemmisítetted, ahogy ígérted. Ugye?
- Miért, mi történt? - Újabb látomás,
megkínzott emberek X formájú sebbel a bőrükön,
és amikor kinyitom a szememet, tíz perc elveszett.
A kőnek vége, tuti. Láttam feloldódni
egy pohárnyi folysavban.
- Biztos vagy benne? - Bonnie, már nincs meg.
Ki ugrana el Myrtle Beach-be?
- Dolgom van. - Órám van.
Nagy kár, mert Lily hívásai
közül sok a környékre ment,
és valami azt súgja, hogy nem a tavaszi szünetét tervezi.
Miért küldene egy eretneket Myrtle Beach-be?
Tudod mit? Kérdezd meg tőle, amikor a csomagtartómban lesz.
Halljam, kinek van kedve egy klasszikus túszcseréhez?
Ha beleegyezek, felkapsz végre egy nadrágot?
És ülhetsz az anyósülésen.
"Valerie valóságos friss levegő volt."
"Szinte már fulladoztam, csak észre se vettem."
[zenedoboz]
Kösz, Nora és Mary Louise!
Elegáns trükk volt.
Utállak titeket!
[mobil rezeg]
- Halló? - Caroline?
- Stefan? - Hogy veheted fel a telefonomat?
Elejthetted, amikor
kiszippantott a vákuum a házból.
Hogy vagy? Bírod még?
Hát, bűbájjal fogva tart a szobádban
két undok lány, de ettől eltekintve...
Épp azon töröm a fejemet, hogy jussak be.
Hagyd! Boldogulok, csak ne engedd Damonnek, hogy eretnekeket öljön.
Megmondom. Lily csak azért tart ott, hogy Damon ellen fordítson.
Majd meggyőzöm, hogy ki nem állhatom, és elégedett lesz.
Ki az a Valerie Tulle?
Írtál róla a naplódban még 1863-ban.
Megtalálhatta a másolatát.
Most egy eretnekről beszélsz?
Igen. Piszkos szőke haj, kék szem.
Az egyik újabb eszelős lakótársam.
Caroline!
"Piszkos szőke haj, kék szem, eszelős."
Milyen pontos leírást adtál.
Caroline!
Tiéd a városom, tiéd az otthonom,
de a kocsim tabu neked.
- Jó reggelt, Stefan! - Mit művelsz?
Gondoltam, gyakorlom a vezetést,
és kipróbáltam a párhuzamos parkolást.
Ráhajthattam egy szögre.
Szégyen, hogy mennyi szemét hever itt.
Tiltsd meg az elkényeztetett porontyaidnak,
hogy kínozzák Caroline-t!
Szívesen. Amint megmondod a bátyádnak,
hogy ne gyilkolja azokat a porontyokat.
Épp nem állunk szóba egymással.
- Tényleg? - Nem tudom, hol van.
Mindkettőnknek szívességet tettél azzal,
hogy elküldted.
Akkor jó modorra intem majd a lányaimat.
Az egyik lány neve nem Valerie?
Már vártam, mikor áll össze a kép.
Már jóval előbb ismertem Valerie-t.
A kórházban dolgozott.
Miután átváltoztam, magamhoz vettem.
Bár te csak 1863-ban ismerted meg.
Honnan tudod pontosan?
Onnan, Stefan, hogy én küldtem oda.
- Kérem, menjen innen! - Parancsol?
A komorságával elrontja mások mulatságát.
Valerie Tulle vagyok.
Stefan Salvatore.
- Új a városban? - Átutazóban vagyok.
Remélem, nem siet.
Ez hogy került hozzád?
Nora adta nekem.
Mi volt közted és Stefan között?
Ugye, hogy kíváncsi vagy rá?
Tudod mit? Igazad van, már így is eléggé szenvedek.
Nem hiányzik, hogy agyaljak
holmi lányon, aki Stefanre rebegtette a szempilláját
vagy egymillió éve.
"Holmi lány"?
Hisz' én nem akármilyen lány voltam a számára.
Én voltam életének első szerelme.
- Miért küldted el hozzám Valerie-t? - Hogy tudjak rólad.
Szörnyen hiányoltam a gyermekeimet,
így kétségbeestem.
Bizony, nem az a rideg szívű kígyó vagyok,
akinek látni akartok.
Sokáig fájlaltam az elvesztéseteket.
Egyébként meghívott egy európai utazásra
egy vámpír úriember barátom,
de nem akartam elmenni, míg nem tudom, hogy vannak a fiaim.
Egy úriember barátod?
Volt egy pasid?
Úgy hívták Julian. Miért hitetlenkedsz ennyire?
Mert az első férjed lelőtte a fiait.
Így megbocsáss, ha nem bízom az ízlésedben.
Ő egész más volt, mint apátok.
Tényleg? Milyen volt? Egy szerény bankár?
Vagy a város hentese?
Julian olyan férfi volt, akibe nem szabad beleszeretni.
Így persze megtörtént.
A katonákért!
Készítsék elő a jegyeket!
Segítsünk harcosainknak!
Jó napot!
Ne ficánkoljon!
Mennyei lesz, ígérem.
Igazi úri hölgyek vagyunk?
Stefan, ő Julian.
A lányával csupán csodáltuk
a gravitációs erő tudományos csodáját.
Mily bölcsnek vélné egy kevésbé intelligens férfi.
Tudja, Julian nem az apám.
Ó, bocsásson meg, azt feltételeztem...
Helytelenül, mint azt megtudtuk.
Valerie, drágám, egy szóra.
Még összegyűröd a ruhámat.
Mit művelsz itt?
Lily küldött, hogy vidítsam fel egy kicsit.
Pontosan. Vidítsd fel, ne csábítgasd.
Ne feledd, az anyja szigorú utasítást adott,
hogy tartsuk a távolságot. Jobb, ha nem bosszantott fel.
Hidd el, nagyon is ura vagyok a helyzetnek.
Hazudtam,
nem sejtettem, hogy ilyen nagy hatással lesz rám.
Olyan jóképű volt és édes.
És ekkor megbűvölted,
hogy írja le ezt a sok szépet rólad a naplójába.
Spoiler: hallottam már ezt a sztorit,
amikor egy kedves kis árva lány,
Katherine Pierce betáncolt az életébe.
Végtére is könnyebb lett volna,
hogyha képes lettem volna megbűvölni másokat.
Még nem voltam vámpír,
csupán boszorkány, kit kizárt a gyülekezete,
amiért a természet torzszülöttje.
Ugyanis nem volt önálló hatalmam.
Egyetlen varázslatomat egy amulett rejtette,
melyből szippanthattam a szükség idején.
Van egy bátyám, aki elment harcolni.
Egy apám, aki lenéz, mert itt maradtam,
és egy anyám, aki erős volt és kedves.
Tíz éves koromban meghalt.
Nagyon sajnálom.
Hisz' már régen történt.
Nem szégyen, ha hiányolja.
Külsőleg férfi egy kisfiú szívével.
Van ennél rosszabb is.
A gardedámja igen állhatatos.
Akkor szökjünk meg előle!
- Jöjjön! - Mit művel?
Invisique.
Hogy nem látott minket?
Elhinné, ha azt mondanám, varázslattal?
Azután...?
Ahhoz semmi közöd.
Tudom, miért bocsátottad rám az égető bűbájt.
Nem azért, hogy a lányok ne érinthessenek meg.
Stefan miatt volt rá szükség.
Elég átlátszó vagy.
Ha már így furdal a kíváncsiság, kérlek, engedd meg, hogy folytassam.
Julian meg fog ölni.
Csak dicséri a foga fehérségét,
és elfeledkezik róla.
Valami baj van?
Nincs, nincs.
Csak én még sohasem...
Megengedi, hogy...?
Én voltam számára az első.
Bizonyára te is voltál első valakinek.
Tudod milyen,
ha teljességgel feledhetetlen helyet foglalsz el más fejében.
Hát persze.
Mindjárt gondoltam.
Szóval...
- mi a terv? - Tisztes üzlet.
Egy jó állapotban lévő eretnek cserébe Elena koporsójáért.
Úgy értem, hogy akarsz elfogni
egy nagy hatalmú eretneket, aki kinyírna?
Nyugi, Bonnie lebénítja, te verbénát lősz ki rá,
én eltöröm a nyakát.
Hogyne! Miután elszippantotta a látomásaimat?
- Hogy mi? - Mert varázslatból erednek.
Ő szipolyozó. Megpróbálhatnánk.
Egyéb javaslat arra, hogy szabadíthatnánk meg Bonnie-t
a rejtélyes fájdalmától?
Hm.
Szobaszerviz, ingyen garnéla.
Félek, elvétette... Azta!
- Damon Salvatore! - Ismersz engem?
Persze, hogy ismerlek. Örülök, hogy látlak, öreg barátom.
Ölelj már meg! Nagyszerű!
Fáradjatok beljebb!
Épp elcsíptetek egy 72 órás társasági összejövetelt.
Érezzétek magatokat otthon!
Hé, haver, a verbéna stukival! Ha eltennéd a tokba,
sokkal nyugodtabb lennék.
Honnan ismered Damont?
Ez a Lily fia, a hős katona.
Haha!
Összefutottunk egy ivóban Gettysburgnél 1863-ban.
- Jó sok ivóban jártam. - Persze, hogyne, hogyne.
Az anyád nehéz időszakot élt át. Nem akart továbblépni,
míg nem tudja, hogy boldogulnak a fiai.
Hát elküldött, hogy keresselek meg.
Anyám faképnél hagyta a családját.
Magasról tett rá, hogy mi van velem.
Haragot érzékelek, ami érthető.
Minden érzelem érvényes, és szívesen látom, de igaz volt.
Tudni akarta, hogy boldogok vagytok. Szeretett titeket.
Hé, mondjátok, kértek valamit?
Koktélt? Füvet? Csajt?
- Anyám tud róla, hogy itt vagy? - Hé, hé! Css!
Haha!
Tartsd a kocsit az út jobb oldalán!
Valerie nem mesélt a románcotokról.
Nekem sem említette, hogy életben vagy.
Számított volna?
Ez kérdés volt?
Azt mondta, elfeledkeztél rólam.
Azt mondta, továbbléptél,
és épp ezért én is továbbléphetek.
Hiszen az anyámat szinte kitépték a karomból,
és elküldték egy kórházba.
Ezt nem lehet feldolgozni,
csak belefeledkezünk másba.
Gyere velem, mert mutatnék valamit!
Ez romantikus.
Ez anyám sírja.
Kijövök minden nap. Friss virágot hozok.
Hat éve halott,
de még mindig vezeklek a kudarcomért.
- Milyen kudarcért? - Tüdővészes volt.
Egy nap nem maradt abba a köhögése.
Az apám elküldött virágot venni,
hogy gyógyteát főzzön.
Futottam a városban, ahogy tudtam,
de mire hazaértem a virággal,
már elvitték a szanatóriumba.
El sem búcsúzhattál tőle.
Meghalt a kórházban pár nap múlva.
Mindig tűnődtem, vajon akkor is meghal-e,
ha aznap gyorsabban futok.
A gyógytea segített volna.
Most élhetne.
Ilyen virágokért küldött apád?
Igen. Fehér...
Fehér ibolya.
A gyógytea nem segített volna.
Ez...
kedves tőled, de nem tudhatod.
De tudom.
Egy szanatóriumban ápoltam anyádhoz
hasonló betegeket.
A fehér ibolyának nincs gyógyhatása.
Ez pusztán dajkamese.
Apád nem akarta, hogy útban légy.
Tíz éves voltál,
és eltávolított a házból, hogy könnyebb dolga legyen.
Nem menthetted volna meg édesanyádat.
A haláláról nem tehetsz.
Ideje búcsút venni.
Számítottam rá, hogy előbb-utóbb idejöttök.
Uram, ha megmagyarázhatnám...
Útnak indulunk New Yorkba, tüstént.
- Nem akartam engedetlen lenni... - Nem velem voltál engedetlen.
Jöjj szépen, és ezt elfelejtjük!
Ott vár a fogat.
- Mikor láthatlak ismét? - Valahogy visszatalálok hozzád.
Ígérem.
Mint "A szerelmünk lapjai" -ban,
csak ti nem vagytok újra együtt, és totál elfeledkezett rólad.
Julian sietett Európába.
Meggyőzött, hogy hazudjak Lilynek. Mondjam azt, hogy Stefan boldog.
Hidd el, Julian ügyesen rá tudott venni
szinte bárkit bármire.
Na és miért küldött ide Lily?
Nem küldött ide, hogy pontosítsak,
csak jelentkeztem egy megbízásra.
Rövid pórázon tartja a családot odahaza
ezzel, hogy "árvaként fogadtalak be",
"tudom, mi a legjobb neked"...
Nem, köszi. Itt kérhetjük
a piát akár akváriumban is.
Ó, hé, a minap
csak felhívtam egy számot a kártyáról,
és egyszeriben lett egy barátnőm.
Ez az eszkortszolgálat.
De igazán megértett. Tudjátok,
csodálatos emberi élmény volt.
Ezt fedeztem fel itt, a szabadságot.
Az a borzasztó bezártság, a börtönvilág véget ért, barátaim.
És most belélegzem azt, mint a lelkem rég szomjaz.
SZ, A, B, A, D.
Figyelj, ha másoknak is segítenél
szabadságot nyerni, kérnék egy szívességet.
Tudod, mint szipolyozótól.
- He? - Hadd fordítsam le!
A barátaim egy tárggyal játszadoztak, amihez nem értenek,
és Bonnie a fehér nyuszit kergeti.
Tehát azt kéritek, hogy úgymond szipolyozzam el a gondjait?
Képzeld egy nagy mágikus, vicces ciginek.
Haha!
Nem igazán szeretem keverni a médiumokat.
Csak szívd el a látomásait! Nem áruljuk el Lilynek, hogy láttunk,
és hogy nem a feladatodat végzed, amire küldött, és letudhatjuk.
Jó, akkor rajta!
- Mehet? - Igen.
Hol van a Főnix kő?
Öö...
Honnan tudsz a Főnix kőről?
Ti honnan tudtok róla?
- Miben sántikáltok? - Espirinus paratis.
A jó hír, hogy a látomásaid eltűntek.
A rossz hír, hogy Oscar is.
Elvitte a követ.
Hogy vihette el, ha megsemmisítetted?
- Mielőbb meg kell találnunk. - Te tudtad, hogy még megvan?
Ne már! Persze. Hát...
Fogjuk rá,
- de Ric, mondd el neki! - Nem, téged kérdezlek.
Végül is vele lakom. Az ilyesmit kiszúrjuk.
- Hazudtál nekem. - Nem hazudtam,
Ric hazudott. Csak tartottam a számat.
Engem inkább hagyjatok ki ebből!
Nem, nem, nem! Beszéljétek meg!
Én addig megkeresem a kis zálogunkat.
Tehát a látomások, az elveszett idő,
a kínzó fejfájás nem jelentett
- neked semmit? - Persze, hogy jelentett.
De fontosabb visszahozni Jót.
Azt sem tudod, mire képes. Ha működik...
Halott voltam. Elmentem, ahogy te is.
Visszatértünk. Kaptunk még egy esélyt.
A Másik Oldalon voltunk, érted? Az már azóta nem létezik.
Figyelj! Jo életem szerelme.
És ha akár egy százalék esély van rá, hogy működjön,
meg kell próbálnom. Nem számít, milyen veszélyes vagy eszelős,
különben egész életemben bánni fogom,
hogy feltámadtam.
Ne, ne, ne, az utat figyeld!
Itt fordulj balra! Ezen visszajutunk a városba.
Van még valami, ami érdekelne?
Nincs. Mármint nem érdekes.
Úgyis az egész hazugság volt, nem?
- Mire gondolsz? - Valerie egyszerűen csak kihasznált.
Nem. Sosem ártott volna neked,
mert azzal nekem is ártott volna.
Nem gondoltál még arra, hogy Valerie-t
talán nem érdeklem sem én, sem te, sem más.
- Ezt nem hinném el. - Nem?
Na és amikor küldött nekem egy táviratot
azzal, hogy visszajött?
Hogy mi?
Akkor már elment jó ideje.
"Megígértem, hogy visszatérek hozzád."
"Úgy vágyom rá, hogy ismét karodba zárj."
Azt írta, szeretne velem elszökni.
A sürgönyben azt kérte, pénteken találkozzunk délben.
Két órával korábban értem oda.
Csak várt, várakozott rám.
Minden egyes lépésre megfordult.
Azt hitte, én vagyok.
Ültem ott egész nap, akár egy idióta.
Lement a nap, besötétedett,
de ő nem jelent meg.
Hát igen, elmondhatjuk, hogy elgondolkodtam,
mi is volt ezzel a célja.
Már csak megbocsáthattál neki.
Hisz' 150 éve történt.
"Végül beletörődött, hogy cserben hagyták."
"Ismételten. És akkor hazasétált,"
"a rideg és távoli csillagok alatt."
Hogy tehetted ezt vele?
Kissé változott a terv.
De erről nem mesélek neked.
Képes vagy kiosonni napkelte előtt?
Aznap, amikor a hajónk Európába indul?
- Engedj utamra, én nem megyek. - De, velünk jössz.
Mivel Lily sehová sem utazik
imádott kis árvái nélkül,
és muszáj elindulnunk már ma.
- Netán megijesztettelek? - Nem.
Mivel hallom, hogy sebesebben ver a szíved,
már mindkettő pontosabban.
Stefan Salvatore tudja, hogy viselős vagy a gyermekével?
Hazudtam.
Emlékszem rád.
Dél oldalán harcoltam,
és erről az időszakról nem szeretek dicsekedni.
Igen, már akkor is így voltál vele.
Gyűlöltél mindent, miben társaid hittek.
Dezertáltál volna, de apád miatt nem mertél.
Rávettél, hogy színleljek beteget,
és másnap a századomat lemészárolták.
- Te mentettél meg. - Akkor még nem tudtam bűvölni.
Csupán elbeszélgettem veled. Mint egy ember a másikkal.
Azt mondtam, hallgass a szívedre!
Most én fogok dezertálni.
Nem szeretnék részt venni Lily seregében.
Nem akarok szabályokat, sem parancsnoki rangsort,
csak mulatni. Figyelj,
adhatok még egy jó tanácsot?
Sokan szeretnék a Főnix követ.
Aki játszik vele, meghal.
Őszinte leszek.
Nem érdekel az a kő.
Akkor miért jöttél utánam?
Mondjuk, hogy szeretnélek beváltani valami sokkal jobbra.
[kántálás]
Soha többé ne hazudj!
A barátaim megint haverok.
Na, kössünk üzletet!
- Itt van Valerie? - Hallottam elmenni a házból.
Gondolom, a sok kínzástól megéhezett.
Bocsáss meg a kíváncsiskodásért,
édesanyád nemrég halt meg.
Egész álló nap Stefan első szerelméről hallgattam,
így nincs kedvem a halott anyámról beszélgetni
a túszejtőmmel. De kösz!
Egyszerűen kíváncsi lennék, hogy lehet feldolgozni egy ilyen veszteséget.
Bizonyára volt anyja,
hiszen még Mussolininek is volt.
Természetesen volt.
Tudja, hogy ez a szeretet különbözik minden más szeretettől.
Stefan rengeteget írt ám magáról.
Nyugodtan elolvashatja.
Tessék.
Szerette,
és hiányzott neki.
Nora! Oldd fel a korlátozó bűbájt!
Mostantól kezdve Miss Forbes már nem a foglyunk.
Ez is afféle undoklánytrükk lesz?
Nem. Jutalom Stefan őszinteségéért.
Menjen, mielőtt meggondolnám!
Nem tudom, mitől nőtt négyszeresére a szíve, de köszönöm.
A börtönvilágban, mielőtt kiszáradtunk,
minden nap idejöttem.
Látom, hogy néha te is idejársz.
Megnyugtató.
Különös itt lenni veled.
Végre elmondhatom az igazat.
Kérlek, ne szólj Lilynek!
Nos, okkal szeretnél itt maradni, és én okkal szeretnék távozni.
Ugyan mihez is kezdhetnénk?
Julian azzal oldotta meg a dilemmát,
hogy eszméletlenre várt.
Szinte félholt voltam.
A másik szív pedig többé nem dobogott bennem.
Amikor magamhoz tértem, az Angliába tartó hajón feküdtem.
Lily azt mondta, Julian talált rám összeverve az utcán.
Természetesen hitt neki, és meggyógyította vérével.
Julian tudta, hogy sosem árulnám be Lilynek,
mert a saját hazugságaimat is leleplezném.
Köszönöm.
Sosem bocsátotta volna meg, hogy viszonyt kezdtem a fiával.
Nem akartam Julian elnyomása alatt élni.
Hát akkor éjjel, miközben átkeltünk az óceánon,
fürdőt engedtem, laudánumot tettem a teámba,
és csöndben elaludtam.
De Lily vérével a testemben haltam meg.
A véletlenek játékának köszönhetően én lettem az első eretnek.
Nem tudod, mennyire sajnálom... ezt az egészet.
Talán sosem tudod meg.
Mi köze lehet a kőnek, amitől hallucinálok
a reinkarnációhoz?
Nem tudom, de végigolvastam ezt a könyvet.
Csupán időpocsékolás.
És ez az egész is csak időpocsékolás.
Írnak benne a feltámadásról, a Főnixről,
de nem említenek követ, ami képes feltámasztani a holtakat.
Tuti, tisztában vagy vele, mit akarsz?
Jo lelke nem egy fátyol mögött van,
amit varázslattal fellebbenthetünk.
Ez nekromancia.
Hadd mutassak valamit!
A kórház csak bizonyos ideig őrizheti a holtakat.
Lefizettem a technikust, hogy írja át a naplót.
Jo még itt van.
- Nem vihettem el. - Ric!
Tudom, tudom, hogy mire vállalkoztam.
Csakhogy egyedül nem megy!
Legalább mondd, hogy megpróbálnád!
Megpróbálom.
[mobil rezeg]
- Damon? - Te is jöhettél volna.
Hosszú napom volt. Nincs energiám a rébuszaidhoz.
Gettysburg, 1863.
Oscart küldted, hogy nézzen rám.
Ha te jössz, az egész életem másképp alakult volna.
- Elméletben halott voltam. - Én meg elméletben a fiad.
Honnan tudtad meg?
Tékozló eretnek fiad élete napjait éli
Myrtle Beach-ben.
- Oscar! - De ne félj, anyuci!
Már verbéna detox kezelést kap.
Add át Elenát, és tán nem ölöm meg.
Nem emelhetsz kezet még egy családtagomra, Damon!
Tudod, ez a te kis családmániád kezdetben bosszantott.
De most már vágom.
Szerettél, múlt az idő, és továbbléptél egy új családhoz,
ahogy én is.
Nem vetünk véget ennek a hadakozásnak?
Add ide Elenát, és megkapod a fiadat.
Caroline!
[sistereg]
- Hogy szöktél meg? - Sehogy. Lily elengedett.
- Tényleg? - Igen.
Úgy tűnik, ez a nap tele van Valerie méretű meglepetésekkel.
Tudod, még gyerek voltam, amikor megismertem.
Egy zavarodott fiú, aki az anyját gyászolta.
Fiatal voltam és ember.
Én is az voltam, amikor találkoztunk.
És emlékszem a pillanatra, amikor először megláttalak.
Te emlékszel, hogy mikor pillantottál meg először?
Ne haragudj, tudom, ez igazságtalan kérdés.
Kérlek, felejtsd is el!
Épp ott ültél Elena mellett,
úgyhogy persze, hogy csak rá figyeltél.
A helyzet megváltozott.
Mások a körülmények. Más az eredmény.
Íme, egy megváltozott körülmény.
Valerie ismét közel van.
- Változtat ez valamin a számodra? - Egyáltalán nem.
Nem is tűnődsz azon, mi lett volna,
ha Valerie akkor megjelenik?
Már nem szoktam tűnődni.
Nem érdekel a múlt.
Csak az számít, hogy végre itt vagy. Biztonságban.
Mellettem.
Tudom.
Hát ébren vagy.
Ébren,
de elég vacakul. Hol a fenében vagyok?
Egy egyetemen, Mystic Falls közelében.
- Lily küldött értem? - Lilynek sejtelme sincs, merre vagy.
Bűbájjal kerestelek meg.
Ha mielőbb visszamegyek hozzá, talán nem fog gyanút.
Na, megtetted a kötelességedet? Megtaláltad már Juliant?
- Tudsz titkot tartani? - Ha tudnád, mennyire.
Már rég megtaláltam.
- És nem szóltál Lilynek? - Nem szóltam senkinek.
Egy kis szabadságra vágytam előtte.
És most, hogy itt vagy?
Nem is tudom, Val.
Nem gondoltam át a túszágyamon.
Jól ismerlek, Oscar.
Végül kiadod Julian rejtekhelyét,
hogy szabadságot kapj Lilytől.
Igen, ez egész jó ötlet.
Tényleg, így fogom csinálni.
Igazán jó lélek vagy, Oscar, és rendes voltál hozzám,
mint egy bátyj.
De Julian maga a sátán.
Nem hagyhatom, hogy Lily visszahozza. ndes voltál hozzám,