בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
ריק רוצה להחזיר את ג'ו חזרה לחיים באמצעות אבן שמלאה בהתגלמות הרוע.
אבן הפניקס. -בוני, את בסדר?
משהו לא בסדר באבן. חייבים להרוס אותה.
אמא שלי מטורפת ואף אחד לא עוצר אותה כי כולם מפחדים.
העסקה נחתמה.
אנחנו לא מתעסקים איתן. הן לא מתעסקות איתנו.
מה ולרי עושה עם היומן של סטפן?
רישום מה- ביולי, 1863 אמור להסביר לך למה.
פגשתי מישהי. שמה ולרי.
וייתכן שהיא הנערה הכי מקסימה שפגשתי אי פעם.
היא מחזיקה באליינה.
ואני היחידה שיודעת איפה היא.
היא מחזיקה בקרוליין. היא מחזיקה באליינה.
זו התוכנית שלה. -אז אנחנו לא נותנים לה לשבור אותנו.
או שכן.
ארבע כופרות בהלוויה. יחד עם מלקולם המת זה חמישה.
אבל ב-1903? היו שישה.
מה שאומר שיש עוד אחד.
אני אמצא אותו. ננהל סחר חליפין.
אנחנו נחזיר את שניהם.
- שלוש שנים מהיום -
הלו? -טיילר, זה סטפן.
דיברת עם קרוליין?
לא, ואני מבקש שלא תבקש ממני.
אני לא מעוניין להיות מעורב בדרמה שלך איתה.
תקשיב לי. הצלקת שלי נפתחה. אין לי הרבה זמן.
אני צריך שתזהיר את קרוליין. היא מסננת אותי.
טוב. אני מטפל בזה, אבל כדאי שתברח.
אני מקדים אותך.
שמור על עצמך, טיילר.
- יומני הערפד -
"אליינה היקרה,
אני לא רוצה לפתוח בחדשות הרעות,
- היום -
אבל יש מחסור חמור בחדשות טובות באחרונה, וזה נוגע לך.
לילי מסתירה את ארון הקבורה שלך איפה שהוא.
היא הבטיחה להגן עלייך כל עוד דיימון יתרחק ממיסטיק..."
ראית את הטלפון שלי?
ראיתי את המכלים הריקים שלך, את ארוחת הערב שלך,
את סכין הגילוח שלך.
יהיה נחמד אם תתלבש.
מצאתי.
כמה זמן אתה מתכנן לישון כאן, דיימון?
אתה יכול להשיג בית אחווה שלם בשליטה מוחית אם תרצה.
ולוותר על טינופת "הזוג המוזר"?
אני מתחיל ליהנות מחיי המותרות שכוללים ראש מקלחת אחד שבקושי מתפקד
אחרי שנים של ייסורים מהארבעה שיש אצלי בבית.
תירגע. זה רק עד שנאתר את הכופר הבודד של לילי
ונחליף אותו בתמורה לחברה שלי שבתרדמת.
כן, ובתוך כמה זמן זה יקרה, הא?
בקרוב מאוד, הודות לדונובן...
משפט שמעולם לא נאמר בקול רם.
הוא בודק את פירוט השיחות של הטלפון של לילי.
היי, בון בון.
רק אל תגיד לי שאני מפריעה כאן במשהו.
תאמיני לי. את לא. מה קורה?
אבן הפיניקס שנגעתי בה אתמול,
השמדת אותה כמו שהבטחת לי, נכון?
למה? מה קרה? -חוויתי חיזיון נוסף,
הבזק של אנשים מבועתים עם פצעים בצורת איקס על העור,
וכשפקחתי את העיניים, עברו עשר דקות.
האבן איננה. ראיתי אותה מתמוססת בחומצה ההידרופלואורית.
אתה בטוח? -בוני, האבן איננה.
מי רוצה לבוא למירטל ביץ'?
אני עסוק. -יש לי שיעור.
חבל מאוד, כי לילי התקשרה לכמה אנשים
שהפעילו שם אנטנה סלולרית,
ויש לי תחושה שהיא לא מתכננת תכניות לחופשת האביב.
למה ללילי לשלוח כופר שלה למירטל ביץ'?
יש לי רעיון. תשאלי אותו בעצמך אחרי שהוא יהיה בתא המטען של המכונית שלי.
טוב, למי מתחשק לעשות עסקת שבויים?
ההסכמה לבוא כרוכה בכך שתלבש מכנסיים?
אפילו ארשה לך לשבת מקדימה.
"ולרי הייתה משב רוח מרענן.
נחנקתי ולא הבנתי זאת."
תודה, נורה ומרי לואיז.
ממש על רמה.
אני שונאת אתכן.
הלו?
קרוליין? -סטפן?
מה הטלפון שלי עושה אצלך?
הוא כנראה נפל לך
כשנשאבת אל מחוץ לבית אתמול.
מה שלומך? את בסדר?
אני כבולה לחדר בכישוף שעשו חיות אדם,
אבל חוץ מזה... -אני יודע.
אני עדיין מנסה למצוא דרך להיכנס לבית.
אני אסתדר. רק תדאג שדיימון לא יהרוג עוד כופרים.
בסדר. לילי מחזיקה אותך שם רק כדי להסית אותי נגד דיימון.
אשכנע אותה שאני מתעב אותו, ושהמסר שלה הועבר.
מי זאת ולרי טול?
כתבת עליה ביומן שלך ב-1863.
היא כנראה מצאה עותק בעולם הכלא.
את מדברת על אחת הכופרות?
כן. שחורדינית, עיניים כחולות.
היא אחת השותפות הפסיכיות החדשות שלי.
קרוליין?
שחורדינית, עיניים כחולות, פסיכית.
תיאור מדויק שלי.
קרוליין?
את יכולה לקחת את העיירה שלי, להשמיד לי את הבית,
אבל לא תיגעי במכונית שלי.
בוקר טוב, סטפן.
מה את עושה?
יצאתי להתאמן בנהיגה
וראיתי הזדמנות להתאמן על חנייה במקביל.
בטח עליתי על מסמר או משהו.
הרחובות כאן מזעזעים.
את צריכה להגיד לפרחחים המפונקים
שגרות אצלי בבית להפסיק לענות את קרוליין.
בהחלט.
ברגע שתגיד לאחיך להפסיק להרוג את הפרחחים הנ"ל.
אני ודיימון לא מדברים כרגע.
באמת? -אין לי מושג איפה הוא.
מתברר שעשית לשנינו טובה כשאמרת לו לעזוב את העיירה.
אם כך אטיף לבנות על הנימוסים שלהן.
לאחת הבנות קוראים ולרי טול?
תהיתי מתי תעשה את הקישור.
הכרתי את ולרי שנים לפני שהכרת אותה.
היא עבדה במחלקת השחפת שלי.
אחרי שהפכתי לערפדית, לקחתי אותה תחת חסותי.
אם זיכרוני אינו מטעני, פגשת אותה רק ב-1863.
מנין לך שפגשתי אותה?
כי אני שלחתי אותה אליך, סטפן.
- יריד המחוז של מיסטיק פולז -
עליך לזוז.
סליחה?
מצב רוחך העכור הורס לכולם את ההנאה.
שמי ולרי טול.
סטפן סלבטור.
את חדשה בעיירה?
עוברת אורח.
מקווה שלא תעברי מהר מדי.
איך השגת אותו?
נורה נתנה לי אותו.
מה היה הסיפור בינך לבין סטפן?
את מתה לדעת, מה?
את יודעת מה? את צודקת. כואב לי מספיק.
הדבר האחרון שאני צריכה לחשוב עליו הוא איזו בחורה
שעשתה עיניים לסטפן, לפני מיליון שנה.
"איזו בחורה".
לא הייתי סתם בחורה בשבילו, קרוליין.
הייתי האהבה הראשונה בחייו של סטפן.
למה שלחת אליי את ולרי?
לבדוק מה שלומך.
כמו כל אימא שמתגעגעת לילדיה, הייתי במרה שחורה של דיכאון.
כן, סטפן. אני לא סתם נחש קר לב
כמו שאתה ואחיך חושבים.
נדרש לי זמן רב להתגבר על אובדנכם.
בכל אופן, הזמינו אותי לנסוע לאירופה
עם ידיד ערפד שלי,
אבל סירבתי לעזוב עד שאדע שהבנים שלי בסדר.
ידיד ג'נטלמן.
היה לך חבר?
שמו היה ג'וליאן. אתה מתנהג כאילו זה מופרך.
בעלך הראשון ירה למוות בבנים שלו,
אז תסלחי לי שאני לא בוטח בטיפוסים שלך.
ג'וליאן כלל לא היה דומה לאביך. -לא?
מה הוא היה, בנקאי נבך?
אולי קצב העיירה?
ג'וליאן היה הגבר שלא אמורים להתאהב בו,
אז מובן שזה קרה.
למען החיילים!
כן!
תכינו את הכרטיסים, בנות.
הגברים בשדה הקרב זקוקים לנו.
שלום. -היי.
אל תזוז. זה יהיה טעים, אני מבטיחה.
התנהגות ראויה לגברת, מה?
סטפן, תכיר את ג'וליאן.
אני ובתך הבענו הערכה
לפלא המדעי שנקרא כוח המשיכה.
אתה בטח נשמע פיקח באוזני אדם נבון פחות.
ג'וליאן אינו אבי.
התנצלותי. פשוט הנחתי ש...
הנחת לא נכון, מתברר.
ולרי יקירתי, רגע מזמנך.
אתה מקמט לי את השמלה, ג'וליאן.
מה את עושה?
לילי שלחה אותנו לבדוק מה מצב רוחו.
בדיוק. לבדוק מה מצב רוחו, לא מה מצב הגבריות שלו.
זכרי, אמו נתנה לנו הוראות ברורות
לשמור מרחק.
אל תרגיזי אותה.
הכול בשליטה.
שיקרתי.
לא הייתי מוכנה להודות שנשביתי בקסמיו.
הוא היה מהמם ומתוק.
ואז הפעלת עליו שליטה מוחית
שיכתוב עלייך דברים יפים ביומן.
אזהרה!
כבר שמעתי את הסיפור הזה
כשיתומה קטנה ומתוקה ששמה קתרין פירס נכנסה לחייו.
אני מניחה שזה היה קל יותר
אילו הייתה לי היכולת להפעיל שליטה מוחית.
לא הייתי ערפדית בזמנו. הייתי סתם מכשפה שהקהילה שלה דחתה אותה
משום שהייתה חריגה
כי לא היו לי כוחות משלי.
כוחות הכישוף היחידים שהיו לי היו בקמע
ויכולתי לשאוב אותם ממנו בשעת הצורך.
יש לי אח שיצא למלחמה,
אבא ששופט אותי משום שלא הצטרפתי אליו,
ואימא שהייתה חזקה וטובת לב.
היא מתה כשהייתי בן 10.
צר לי מאוד.
זה היה לפני זמן רב.
לא בושה להתגעגע אליה,
גבר כלפי חוץ בעל לב של נער.
יש דברים גרועים מזה.
בן הלוויה שלך עקשן לא קטן.
אם כך, נחמוק ממנו.
בוא. -מה את עושה?
איך הוא לא ראה אותנו?
היית מאמין לי אם הייתי אומרת "כוחות כישוף"?
ואז...
לא עניינך.
אני יודעת למה הטלת עליי את כישוף הבעירה.
לא כדי שמרי לואיז ונורה לא יוכלו לגעת בי.
כדי שסטפן לא יוכל לגעת בי.
תהיי שקופה יותר.
מאחר שאת סקרנית כל כך, הרשי לי בבקשה להמשיך.
ג'וליאן יהרוג אותי.
תחמיא לו על שיניו הלבנות.
הוא ישכח מזה לחלוטין.
קרה משהו?
לא.
פשוט מעולם לא...
אכפת לך ש...
זו הייתה הפעם הראשונה שלו.
אני בטוחה שהיית הראשונה של מישהו,
אז את יודעת איך זה לקבל מקום בלתי נשכח
בראשו של אחר.
כמובן.
כך חשבתי.
טוב. אז... מה התוכנית?
טוב. סחר הוגן. כופר אחד במצב טוב
בתמורה לארון הקבורה של אליינה.
לא. התכוונתי לתוכנית שבמסגרתה אנחנו מתכננים ללכוד כופר בעל עוצמה
שמעדיף שנמות.
בקלות. בי-טאון מהממת אותו באמצעות כישוף,
אתה יורה בו ורבנה, אני שובר לו את המפרקת.
כן, אבל אחרי שנשכנע אותו לשאוב את החזיונות שלי.
רגע. מה?
החזיונות הם כשפים. הוא שואב כוחות כישוף.
שווה ניסיון, לא?
יש הצעות אחרות איך אפשר לגאול את בוני
מהכאב המסתורי שפקד אותה, ריק?
שירות חדרים. חסילונים בחינם.
טעיתם ב... אוי!
דיימון סלבטור.
אתה מכיר אותי? -ברור שאני מכיר אותך.
טוב לראות ששלומך טוב, חבר ותיק. תביא חיבוק, אחי.
היי. טוב.
תיכנס, תיכנס. קדימה.
תפסתם אותי באמצע מפגש חברתי בן 72 שעות.
תרגישו כמו בבית.
חבר, אתה עם אקדח הוורבנה,
תכניס אותו בבקשה... ארגיש יותר בנוח.
מאין אתה מכיר את דיימון? -הוא הבן של לילי,
חייל הצעצוע.
נפגשנו בבר ליד גטיסבורג, יולי 1863. לא זוכר?
אני הולך להרבה ברים.
נכון. נכון, נכון.
אימא שלך עברה תקופה קשה.
היא לא יכולה הייתה להמשיך הלאה בלי לדעת שהבנים שלה בסדר,
לכן היא שלחה אותי למצוא אותך.
אימא שלי נטשה את המשפחה שלה ונסה על נפשה.
אני לא מעניין לה את התחת.
אני מרגיש עוינות, וזה בסדר.
כל הרגשות... תקפים ומקובלים כאן,
אבל זאת האמת.
היא רק רצתה לדעת שאתה מאושר, דיימון.
היא אהבה אותך.
חבר'ה, מה אפשר להביא לכם?
קוקטייל, ג'וינט? ג'ני?
אימא שלי יודעת שאתה כאן?
היי, היי, היי.
לא, לא, לא. סעי בצד הזה של הכביש.
ולרי לא סיפרה לי על הרומן שלכם.
ולרי לא סיפרה לי שאת בחיים.
זה היה משנה משהו?
זאת שאלה אמיתית?
היא אמרה לי ששכחת ממני לגמרי.
היא אמרה שהמשכת הלאה.
זו הדרך היחידה שבה יכולתי להמשיך הלאה גם אני.
אימא שלי נקרעה מזרועותיי
ונשלחה למחלקת שחפת.
לא ממשיכים הלאה אחרי דבר כזה.
מוצאים הסחות דעת.
בואי איתי. אני רוצה להראות לך משהו.
זה רומנטי.
זה הקבר של אימא שלי.
אני בא לכאן מדי יום כדי להחליף את הפרחים.
היא מתה לפני שש שנים,
אבל אני עדיין מנסה לכפר על הכישלון שלי.
מה זאת אומרת?
היא חלתה בשחפת.
יום אחד השיעול שלה לא פסק.
אבא שלי שלח אותי לקנות פרחים כדי להכין טוניק מצמחי מרפא.
רצתי העירה הכי מהר שיכולתי,
אבל עד שחזרתי הביתה עם הפרחים,
היא כבר נלקחה לבית הבראה.
לא זכית להיפרד לשלום.
היא מתה במחלקת השחפת זמן קצר לאחר מכן.
תמיד תהיתי מה היה קורה
אילו הייתי רץ קצת יותר מהר.
הטוניק היה עוזר לה.
היא יכולה הייתה לחיות.
אלו הפרחים שנשלחת להביא?
כן. סיגליות... -סיגליות בצבע שמנת.
הטוניק לא היה מציל אותה.
יפה מאוד מצדך, אבל את לא יכולה להיות בטוחה.
אבל אני בטוחה.
עבדתי בבית הבראה שטיפל בחולים
כמו אימא שלך.
לסיגליות בצבע שמנת אין תכונות רפואיות.
אלו סיפורי סבתא.
אביך שלח אותך למשימה עקרה.
היית רק בן 10.
הוא בטח רצה שתצא מהבית כדי שיהיה לו קל יותר.
בכל מקרה, לא יכולת להציל את אמך.
המוות שלה אינו באשמתך.
הגיע הזמן להיפרד.
ציפיתי שתבקרו כאן במוקדם או במאוחר.
אדוני, אם רק תיתן לי להסביר.
אנחנו עוזבים לניו יורק עכשיו.
לא התכוונתי להמרות את פיך.
לא המרית את פי.
בואי איתי עכשיו, ולא נזכיר עוד את הנושא.
הכרכרה מחכה.
מתי אראה אותך שוב?
אמצא דרך לחזור אליך.
אני מבטיחה.
אז זה דומה ל"היומן",
רק שאתם לא נפגשים שוב והוא שוכח ממך לחלוטין.
ג'וליאן מיהר להגיע לאירופה.
הוא שכנע אותי לשקר ללילי, לספר לה שסטפן מאושר.
תאמיני לי, ג'וליאן ידע לשכנע את כולם בכול.
אז למה לילי שלחה אותך הנה?
היא לא בדיוק שלחה אותי לכאן.
הייתה לה משימה, ואני התנדבתי,
והיא החזיקה את המשפחה קצר בדרך הביתה
בגישה של "לקחתי אתכם כיתומים, אני יודעת מה הכי טוב בשבילכם".
לא, תודה.
אפשר לקבל כאן משקאות באקווריום.
יום אחד התקשרתי למספר שבכרטיס הזה,
ובכזאת קלות, הייתה לי חברה.
זה נקרא שירותי ליווי.
אבל היא ממש הבינה מי אני, את יודעת?
זאת הייתה חוויה אנושית נפלאה,
וזה מה שגיליתי כאן... חירות.
הטריפ הרע בעולם הכלא הסתיים, חברים,
ואני שואף את משאת נפשי...
ח-י-ר-ו-ת.
ברוח העזרה לאחרים בחירותם,
יש לי טובה לבקש ממך,
כשואב כוחות כישוף.
אה? -תרשה לי לתרגם בשבילך.
חברים שלי שיחקו בכלי מיסטי
שהם לא בדיוק הבינו,
ועכשיו בוני רודפת אחרי הארנב הלבן שלה סביב החווה.
מה אתם רוצים ממני, שאשאב את הבעיות שלה?
תחשוב שזאת שכטה גדולה ומכושפת.
אני לא ממש אוהב לערבב מדיומים, אם אתם מבינים אותי.
תשאב את החזיונות הארורים.
לא נספר ללילי שראינו אותך מתחמק
מהמשימה שנשלחת לעשות, ונסיים להיום.
בסדר. קדימה.
מוכנה? בסדר. -כן.
איפה אבן הפיניקס?
איך אתה יודע על אבן הפיניקס?
איך את יודעת על אבן הפיניקס?
מה אתם זוממים?
החדשות טובות. החזיונות שלך אינם.
החדשות הרעות... כך גם אוסקר.
הוא לקח את האבן.
איך זה יכול להיות אם השמדת אותה, ריק?
צריך למצוא אותו מיד.
ידעת שהיא עדיין אצלו?
בחייך. זאת אומרת, אני... קצ... משהו כזה...
ריק, ספר לה מה קרה.
לא. אני שואלת אותך.
אני גר איתו. גברים יודעים דברים.
שיקרת לי. -לא שיקרתי לך.
ריק שיקר לך. רק סתמתי את הפה.
רגע. אני לא מתכוון להיות מעורב.
לא, לא. תפתרו את זה ביניכם.
אני הולך לחפש את קלף המיקוח שלנו.
אם כך החזיונות, הזמן האבוד, כאבי הראש המשתקים,
הכול חסר משמעות, זה משנה לך?
ברור שהם חשובים, אבל חשוב יותר להחזיר את ג'ו.
אתה בכלל לא יודע מה האבן הזאת עושה, אם היא תפעל.
הייתי מת, וכך גם את, בוני.
חזרנו. קיבלנו הזדמנות שנייה.
היינו בצד השני, טוב?
הוא לא קיים יותר.
ג'ו הייתה אהבת חיי,
ואם יש אפילו אחוז אחד של סיכוי שזה יצליח, אני צריך לנסות,
לא משנה עד כמה מסוכן או מטורף זה יהיה
כי אחרת, אבלה את שארית חיי
בחרטה שלא מתתי.
לא, לא. אל תסירי את העיניים מהכביש.
תפני כאן שמאלה. זה ייקח אותנו חזרה לעיירה.
יש עוד משהו שאתה רוצה לדעת?
לא. זה לא משנה.
מן הסתם, הכול היה שקר, נכון?
מה זאת אומרת?
ולרי ניצלה אותי.
לא. לא. ולרי לא הייתה פוגעת בך
משום שזה היה פוגע גם בי בעקיפין.
עלה בדעתך
שאולי לוולרי לא אכפת ממך ולא מאף אחד אחר?
אני לא מאמינה.
לא?
מה בנוגע לחלק שבו היא שלחה לי מברק
שכתוב בו שהיא חוזרת?
מה היא עשתה?
היא נעלמה לכמה חודשים.
"הבטחתי שאמצא דרך לחזור אליך.
אני כמהה להיות שוב בזרועותיך."
היא אמרה שהיא רוצה לברוח איתי.
במברק שלה היה כתוב לפגוש אותה ביום שישי בצהריים.
הגעתי שעתיים מוקדם יותר.
"הוא חיכה וחיכה לי.
בכל צעד ושעל הוא הסב את מבטו
וציפה לראותי."
ישבתי וחיכיתי יום שלם כמו מטומטם,
אחרי שקיעת השמש, אחרי רדת החשכה,
אבל היא לא הגיעה,
לכן, כן, אפשר לומר
שאני תוהה מה היה הרעיון בכלל.
אתה לא כועס עדיין, נכון?
זה קרה לפני 150 שנה.
בסופו של דבר, הוא השלים עם זה ש"נטשו אותו שוב",
ואז הוא "הלך הביתה
תחת הכוכבים הקרים והמרוחקים."
איך יכולת לעשות לו את זה?
חל שינוי בתוכניות.
סיימתי לדבר איתך על הנושא.
מתגנבת לפני הזריחה
ביום שבו הספינה שלנו יוצאת לאנגליה?
תניח לי לעבור. אני לא הולכת.
את בהחלט הולכת.
כי לילי לא תיסע לשום מקום בלי יתומיה היקרים,
וחיוני שאעזוב היום.
אני מפחיד אותך? -לא.
כי אני שומע את לבך פועם מהר יותר,
שני הלבבות שלך, למעשה.
סטפן סלבטור יודע שאת בהיריון ממנו?
שיקרתי.
אני כן זוכר אותך.
נלחמתי למען הדרום.
אני לא אוהב להעלות זיכרונות בנוגע לתקופה הזאת לפני החברים שלי.
כן. החזקת באותה הדעה גם בזמנו.
שנאת כל מה שהצד שלך האמין בו.
רצית לערוק אבל פחדת לבייש את אביך.
הפעלת עליי שליטה מוחית כדי שאוציא חופשת מחלה.
למחרת, כל היחידה שלי נטבחה בגטיסבורג.
הצלת את חיי.
לא יכולתי להפעיל עליך שליטה מוחית בזמנו.
סך הכול ניהלנו שיחה
בין אדם לאדם.
אמרתי לך ללכת בעקבות הלב.
עכשיו תורי לערוק.
אני לא רוצה להיות חלק מחיל הפרשים של לילי, טוב?
אני לא רוצה חוקים... או שרשרת פיקוד.
אני רק רוצה ליהנות.
אתה יודע מה? עצה נוספת.
אנשים רבים רוצים את אבן הפיניקס.
אם תתעסק איתה, תמצא את מותך.
גילוי נאות,
לא אכפת לי מהאבן הזאת.
אם כך למה אתה בעקבותיי, גבר?
בוא נאמר שאני רוצה להחליף אותך במשהו טוב הרבה יותר.
לעולם אל תשקר לי שוב.
החברים הכי טובים שלי השלימו.
בואו נלך לעשות עסקה.
ולרי כאן?
שמעתי אותה יוצאת מהבית. כנראה עינויים מעוררים אצלה תיאבון.
סליחה על החטטנות,
אבל שמעתי שאימא שלך מתה באביב האחרון.
ביליתי את היום בשחזור הפעם הראשונה של סטפן.
לא ממש מתחשק לי לדבר על אמי המנוחה
עם השובה שלי,
אבל תודה.
רק הסתקרנתי בקשר ליכולת ההחלמה לאחר אובדן שכזה.
בטח הייתה לך אימא.
אפילו למוסוליני הייתה אימא.
מובן שהייתה לי אימא.
אם כך את יודעת שהאהבה הזאת שונה מכל סוג אחר של אהבה.
סטפן כתב עלייך כל הזמן.
את יכולה לקרוא בעצמך.
בבקשה.
הוא אהב אותך.
הוא התגעגע אלייך.
נורה, הסירי את כישוף המחסום, בבקשה.
החל מרגע זה, העלמה פורבס אינה אסירה יותר.
מה, שוב תרגיל מרושע?
לא. זה פרס בעבור הכנות של סטפן.
לכי לפני שאשנה את דעתי.
לא יודעת מה גרם ללב שלך לגדול פי 4 היום, אבל תודה.
- אתר לשעבר מגרש הירידים מיסטיק פולז -
בעולם הכלא, לפני שהתייבשנו,
באתי הנה בכל יום כדי לחשוב.
אני רואה שגם אתה עדיין עושה זאת לפעמים.
זה מנחם.
מוזר להיות כאן איתך
ולהיות מסוגלת סוף סוף לומר לך את האמת.
בבקשה, אל תספר ללילי.
יש לך סיבות משלך להישאר כאן,
ולי יש סיבות משלי לעזוב.
מה נעשה?
ג'וליאן מצא פתרון להתלבטות, להכות אותי עד אובדן הכרה,
עד שכמעט מתתי
והדופק השני שפעם בי פסק.
כשהכרתי שבה אליי, הייתי על ספינה לאנגליה.
לילי אמרה שג'וליאן מצא אותי ברחוב אחרי ששדדו והכו אותי.
היא האמינה לו כמובן, והיא ריפאה אותי באמצעות הדם שלה.
ג'וליאן ידע שלעולם לא אוכל לספר ללילי מה הוא עשה
כי זה יחשוף גם את השקרים שלי.
תודה.
היא לעולם לא הייתה סולחת לי על שניהלתי רומן עם הבן שלה.
לא רציתי להיות נתונה לשליטתו של ג'וליאן,
אז באותו לילה, בעודנו חוצים את האוקיינוס האטלנטי, הכנתי לעצמי אמבטיה,
הוספתי לתה שלי לאדנום,
והלכתי לישון בשקט...
אבל מתי כשהדם של לילי בגופי...
ובזכות מקריות צרופה,
הפכתי לכופרת הראשונה.
אין לך מושג עד כמה אני מצטערת...
בנוגע לכול.
אולי לעולם לא תבין.
מה הקשר בין אבן שגורמת לך לראות אנשים צורחים
לבין גלגול נשמות?
לא יודע, אבל כבר קראתי את הספר מההתחלה עד הסוף,
וזה בזבוז זמן.
למען האמת, כל זה בזבוז זמן.
הם מדברים על תחיית המתים, עוף החול שקם מן העפר,
אבל שום זכר לאבן שמחזירה אנשים מהמתים.
אתה בטוח שאתה מבין מה אתה מנסה לעשות?
זה לא שהרוח של ג'ו עומדת מאחורי מעטה שמרימים
והיא מופיעה באורח פלא.
זאת העלאה באוב.
אראה לך משהו.
בית החולים יכול לשמר גופה לזמן מסוים.
אני משחד את הטכנאי כדי לזייף את הרישומים.
ג'ו עדיין שם.
היא מוכרחה להיות שם.
ריק. -אני יודע למה אני נכנס.
אני רק לא יכול לעשות זאת לבד.
לפחות תגידי לי שתנסי.
אנסה.
דיימון. -היית צריכה לבוא בעצמך.
עבר עליי יום ארוך. אין לי כוח לחידות שלך.
גטיסבורג, 1863.
שלחת את אוסקר לבדוק מה שלומי.
אלמלא את, כל מסלול חיי היה משתנה.
הייתי אמורה להיות מתה. -ואני הייתי אמור להיות הבן שלך.
איך אתה יודע?
הכופר האובד שלך חגג
באזור המפוקפק של מירטל ביץ'.
אוסקר? -אל תדאגי, אימא.
הוא באמצע גמילה מוורבנה.
תני לי את אליינה. אולי לא אהרוג אותו.
אתה לא תרים יד על בן משפחה נוסף שלי.
כל העניין המשפחתי הזה הציק לי מאוד בהתחלה...
אבל עכשיו אני מבין.
אהבת אותי, הזמן עבר, ועברת למשפחה חדשה.
גם אני.
אולי נשים סוף לבוז ההדדי הזה אחת ולתמיד?
תני לי את אליינה, תקבלי את הבן שלך חזרה.
קרוליין!
איך ברחת? -לא ברחתי. לילי שחררה אותי.
באמת? -כן.
כנראה היום הזה מלא בהפתעות ולריאניות.
הייתי ילד כשהכרתי אותה,
נער מוטרד שהתאבל על אמו המנוחה.
הייתי צעיר ואנושי.
הייתי צעירה ואנושית כשאני ואתה הכרנו,
ואני זוכרת את הרגע המדויק שבו ראיתי אותך בראשונה.
אתה זוכר את הפעם הראשונה שבה ראית אותי?
אני מצטערת. זה היה ממש לא הוגן.
שכח ששאלתי.
ישבת בכלל ליד אליינה,
ברור שהסתכלת רק עליה.
דברים השתנו.
נסיבות שונות, תוצאות שונות.
הנה נסיבה שונה.
ולרי יצאה מעולם הכלא.
זה משנה משהו מבחינתך?
ברור שלא.
אתה לא תוהה מה היה קורה אילו ולרי הייתה מגיעה לפגישה?
אני לא תוהה יותר.
לא אכפת לי מהעבר.
אכפת לי רק שאת כאן ושאת מוגנת.
את איתי.
אני יודעת.
אתה ער.
ער ו... מוענש קשות.
איפה אני, לעזאזל?
עיירת סטודנטים ליד מיסטיק פולז.
לילי שלחה אותך?
ללילי אין מושג איפה אתה.
השתמשתי בכישוף איתור.
אולי אוכל להפוך את הקערה על פיה לפני שהיא תיכנס לתמונה.
מילאת את חובך למשפחה ומצאת כבר את ג'וליאן?
את יודעת לשמור סוד?
אין לך מושג עד כמה.
מצאתי אותו לפני כמה חודשים.
ולא סיפרת ללילי? -לא סיפרתי לאף אחד.
רציתי ל... לחיות קצת לפני שאני חוזר.
ועכשיו כשחזרת? -לא יודע, ול.
לא בדיוק חשבתי על זה עד הסוף ממיטת בן הערובה שלי.
אני מכירה אותך, אוסקר.
בסופו של דבר תמסור את מיקומו של ג'וליאן
בתמורה לחופש מלילי.
כן. זה... זה רעיון לא רע בכלל.
כן. כן. יכול להיות שאעשה את זה.
אתה נשמה טובה, אוסקר,
והיית טוב אליי,
כמו אח.
אבל ג'וליאן הוא התגלמות השטן.
אני לא יכולה להניח ללילי להחזיר אותו. n>