Viděli jste...
Ric chce vzkřísit Jo pomocí kamene, který je plný učiněného zla.
-Fénixův kámen. -Bonnie, jsi v pořádku?
S tím kamenem není něco v pořádku. Musíme ho zničit.
Moje matka je magor a všichni se ji bojí zastavit.
Uzavřeli jsme dohodu. Necháme je být, oni nechají nás.
Na co by Valerie chtěla Stefanův deník?
Zápis z 15. července 1863 by ti měl říct proč.
Někoho jsem potkal. Jmenuje se Valerie
a je to možná ta nejkrásnější dívka, kterou jsem kdy viděl.
Má Elenu.
A jsem jediná, kdo ví, kde je.
Má Caroline, má Elenu.
-Tohle je její plán. -Nedovolíme, aby nás rozdělila.
-A nebo necháme. -Na pohřbu byli 4 heretici.
S mrtvým Malcolmem je jich 5, ale v roce 1903 jich bylo 6,
což znamená, že je tu ještě jeden.
A já ho najdu a vyjednám obchod.
Obě je dostaneme zpátky.
O TŘI ROKY POZDĚJI
-Haló? -Tylere, tady Stefan.
-Mluvil jsi s Caroline? -Ne a nechtěj to po mně.
Nemám zájem zamíchat se do toho vašeho dramatu.
Poslouchej mě. Otevřela se mi jizva. Nemám moc času.
Musíš Caroline varovat. Mně nebere telefon.
Dobře, vrhnu se na to, ale ty bys měl utíkat.
To už dávno dělám.
Dávej na sebe pozor, Tylere.
UPÍŘÍ DENÍKY VII. 3. díl: Věk nevinnosti
Milá Eleno.
Ne, že bych chtěla začít špatnou zprávou,
ale dobrých zpráv se nedostává
a tohle se tě docela týká
Lily někde schovává tvoji rakev.
Slíbila, že budeš v bezpečí,
dokud se Damon bude vyhýbat Mystic...
Neviděl jsi můj telefon?
Já viděl tvoje obaly, tvou večeři, tvůj holící strojek.
-A víš, že oblečení by bylo fajn? -Mám ho.
Jak dlouho tady plánuješ pobýt, Damone?
Mohl by sis ovládnout cestu do dívčího spolku, kdybys chtěl.
A nechat si utéct tuhle bídu?
Začínám si užívat luxusu jedné téměř funkční sprchové hlavice
po letech, co mě mučily ty 4 v mém skutečném domově.
Klídek. Je to jen, než najdu toho heretika
a vyměním ho za svou komatózní holku.
A k tomu dojde asi za jak dlouho?
Docela brzo díky Donovanovi...
Fráze, kterou ještě nikdo nikdy nevyřkl.
Právě projíždím Lilyiny telefonní záznamy.
Čau, Bon Bon.
Prosím, neříkejte, že vás ruším.
Věř mi, nerušíš. Co se děje?
Ten kámen, na který jsem sáhla,
jsi zničil, jak jsi slíbil, že?
-Proč? Co se stalo? -Měla jsem další vizi,
záblesk zděšených lidí s ránou ve tvaru X na kůži,
a když jsem otevřela oči, uplynulo 10 minut.
Kámen je pryč. Sledoval jsem, jak se
rozpouští v kyselině.
-Víš to určitě? -Bonnie, ten kámen je pryč.
Kdo chce zajet do Myrtle Beach?
-Mám práci. -Já ne.
To je škoda, protože Lilyiny
hovory tam zachytil vysílač,
a něco mi říká, že tam neplánuje svoje jarní prázdniny.
Proč by Lily posílala heretika do Myrtle Beach?
Zeptáš se ho sama, až bude bezpečně v kufru mého auta, co?
Tak kdo má chuť na staromódní výměnu rukojmích?
Když budu souhlasit, oblékneš si kalhoty?
A nechám tě sedět vepředu.
Valerie byla jako závan čerstvého vzduchu.
Dusil jsem se a ani jsem o tom nevěděl.
Díky, Noro a Mary Louise.
Fakt klasika.
Nenávidím vás obě.
-Haló? -Caroline?
-Stefane?! -Jak to, že máš můj mobil?
Musel ti vypadnout,
když tě to včera vysálo ven.
Jak se máš? Jsi v pořádku?
Drží mě kouzlem ve tvém pokoji
banda protivných holek, ale jinak...
Já vím. Pořád se snažím najít cestu do toho domu.
Budu v pohodě. Hlavně Damonovi zabraň, aby zabil dalšího heretika.
Jasně. Lily tě tam drží, aby mě poštvala proti Damonovi.
Přesvědčím ji, že ho nesnáším, a dostane, co chce.
Kdo je Valerie Tulleová?
Psal jsi o ní ve svém deníku z roku 1863.
Asi ve vězeňském světě našla kopii.
To je jedna z těch heretiček?
Jo. Špinavá blond, modré oči.
Je jedna z mých nových pošahaných spolubydlících.
Caroline?
Špinavá blond, modré oči, pošahaná.
Shrnula jsi mě naprosto přesně.
Caroline?
Seber mi mé město, znič můj dům,
ale mého auta se ani nedotkneš.
-Dobré ráno, Stefane. -Co to děláš?
Trénovala jsem řízení
a viděla příležitost zlepšit podélné parkování.
Musela jsem najet na hřebík.
Místní ulice jsou ostudné.
Řekni těm rozmazleným spratkům,
co žijí v mém domě, ať přestanou mučit Caroline.
Jistě. Až řekneš svému bratrovi,
aby ty rozmazlené spratky přestal zabíjet.
Damon a já spolu teď nemluvíme.
-Opravdu? -Nemám tušení, kde je.
Asi jsi nám oběma udělala laskavost,
když jsi ho vyhnala z města.
Tak dám tedy dívkám lekci o správných způsobech.
Jmenuje se jedna z těch dívek Valerie Tulleová?
Říkala jsem si, kdy si ty kousky dáš dohromady.
Znala jsem Valerii dřív než ty.
Pracovala v mém TBC oddělení.
Když jsem se proměnila, ujala jsem se jí.
Pokud mi paměť slouží, setkal ses s ní až v roce 1863.
Jak víš, kdy jsem se s ní setkal?
Protože jsem ji za tebou poslala, Stefane.
-Musíte se přemístit. -Promiňte?
Vaše smutná nálada kazí všem ostatním zábavu.
Jsem Valerie Tulleová.
Stefan Salvatore.
-Jste ve městě nová? -Jenom projíždím.
Doufám, že ne moc rychle.
Kde jsi vzala tohle?
Dala mi to Nora.
Co bylo mezi tebou a Stefanem?
To bys ráda věděla.
Víš co? Máš pravdu. Už tak dost trpím.
Rozhodně nepotřebuju přemýšlet
o nějaké holce, která na Stefana
pomrkávala před miliony lety.
"Nějaká holka."
Pro něj jsem nějaká holka nebyla, Caroline.
Byla jsem Stefanova první životní láska.
-Proč jsi sem Valerii poslala? -Aby na tebe dohlížela.
Jako každá matka toužící po dětech
jsem se utápěla v hrozné depresi.
Ano, Stefane. Nejsem chladnokrevná zmije,
jak byste si ty a tvůj bratr přáli.
Trvalo mi dlouho, než jsem se s vaší ztrátou smířila.
Jeden přítel upír mě pozval na cestování po Evropě,
ale já odmítla odjet, dokud nebudu vědět,
že jsou moji chlapci v pořádku.
Tak přítel.
Ty jsi měla přítele?
Jmenoval se Julian. Proč děláš, jako by to bylo absurdní?
No, tvůj první manžel zastřelil svého vlastního syna,
tak mi promiň, že tvému typu nedůvěřuju.
Julian vůbec nebyl jako váš otec.
Ne? Jaký byl, uctivý bankéř,
nebo že by městský řezník?
Julian byl muž, do kterého se nemáš zamilovat,
takže jistě, že jsem se zamilovala.
Za vojáky!
Připravte si lístky, dámy.
Muži na bitevním poli nás potřebují.
Zdravím.
Nesmíte se hýbat.
Bude to dobrota, slibuju.
Nejsme my dobře vychované?
Stefane, tohle je Julian.
Vaše dcera a já jsme jen obdivovali
vědecké zázraky síly gravitace.
Jak moudře musíte znít méně inteligentním mužům.
Julian není můj otec.
To se omlouvám. Předpokládal jsem...
Mylně, jak se ukazuje.
Valerie, drahá, na slovíčko.
Krčíš mi šaty, Juliane.
Co to děláš?
Lily nás sem poslala zjistit jeho náladu.
Přesně. Jeho náladu, ne jeho mužnost.
Jeho matka nám dala jasné instrukce,
abychom se drželi dál. Nechtěj ji rozzlobit.
Všechno mám pod kontrolou.
Lhala jsem.
Nebyla jsem připravená na to, že mě tak uchvátí.
Byl úžasný a milý.
A pak jsi ho ovládla,
aby o tobě do deníku napsal všechny ty hezké věci.
-Spoiler! -Tuhle historku už jsem slyšela,
když sladká a osiřelá dívka
jménem Katherine Piercová přitančila do jeho života.
Asi by to bylo jednodušší,
kdybych měla schopnost ovládat lidi.
Tehdy jsem ještě nebyla upír.
Jen čarodějka odmítnutá vlastním covenem
za to, že byla hříčkou přírody,
protože jsem neměla vlastní moc.
Jedinou magii jsem měla v amuletu,
který se směl použít ve chvílích nouze.
Mám bratra, který je ve válce,
otce, který mě osočuje, že jsem se k němu nepřipojil,
a matku, která byla silná a laskavá.
Zemřela, když mi bylo 10.
To mě mrzí.
Je to už dávno.
Není hanba, když vám chybí.
Navenek muž, v srdci chlapec.
Existují i horší věci.
Váš doprovod je velice vytrvalý.
Pak bychom mu měli uniknout.
-Pojďte. -Co to děláte?
Invisique.
Jak to, že nás neviděl?
Věřil byste, kdyby řekla, že to bylo kouzlo?
A pak...
Do toho ti nic není.
Vím, proč jsi mi provedla to ohnivé kouzlo.
Ne, aby se mě nemohly dotknout Mary Louise a Nora.
Ale Stefan.
Nemůže to být jasnější.
Když jsi tak zvědavá, dovol mi, abych pokračovala.
Julian mě zabije.
Pochvalte mu jeho bílé zuby
a on na všechno zapomene.
Děje se něco?
Ne. Ne.
Já jen, že jsem nikdy...
Bude vám vadit, když...
Bylo to jeho poprvé.
Určitě jsi byla něčí první,
takže víš, jaké to je,
mít v něčí mysli naprosto nezapomenutelné místo.
Samozřejmě.
To jsem si myslela.
Dobře. Takže...
-Jaký je plán? -Dobře. Férový obchod.
Jeden heretik v dobrém stavu za návrat Eleniny rakve.
Ne, plán, jak zajmeme
mocného heretika, který by nás rád zabil.
Pohoda. Béčko ho omráčí magií, ty mu stříkneš železník,
já... mu zlomím vaz.
Jo, ale až ho přimějeme, aby vysál moje vize.
-Počkej, co? -Ty vize jsou magické.
On je sifon. Za zkoušku to stojí, ne?
Máš jiný návrh, jak zbavit Bonnie
té záhadné bolesti, Ricu?
Pokojová služba. Krevety zdarma.
Hej, lidičky, máte špatný... a kruci!
-Damon Salvatore. -Ty mě znáš?
Jasně, že tě znám. Rád tě zase vidím, starý brachu.
Pojď sem, kámo. Hej, tak jo.
Pojď dál, pojď. No tak.
Načapali jste mě uprostřed 72hodinového družení.
Buďte tu jako doma.
Příteli s tou železníkovou zbraní, kdybys ji mohl schovat,
rozhodně bych se cítil příjemněji.
Jak znáte Damona?
Je to Lilyin syn. Ten voják hrdina.
Potkali jsme se v baru u Gettysburgu, v červenci 1863. Nic?
-Chodím do spousty barů. -Jasně. Jasně, jasně.
Tvoje máma na tom byla dost špatně.
Nemohla jít dál, dokud nevěděla, že jsou její chlapci v pořádku,
tak mě poslala, abych tě našel.
Moje matka opustila rodinu a vzala kramle.
Bylo jí šumák, co se mnou je.
Cítím nevraživost, a to je v pořádku.
Všechny pocity... jsou tady oprávněné a vítané, ale je to pravda.
Chtěla vědět, že jsi šťastný, Damone. Měla tě ráda.
Hej, lidi. Co vám můžu nabídnout?
Koktejl, jointa? Jenny?
-Ví moje máma, že jsi tady? -Hej, hej, hej. Pšt!
Ne, ne, ne. Jeď s tím autem na téhle straně silnice.
Valerie mi nikdy neřekla o vašem románku.
Valerie mi nikdy neřekla, že jsi naživu.
Změnilo by se tím něco?
Tu otázku myslíš vážně?
Řekla mi, že jsi na mě úplně zapomněl.
Že jsi šel dál.
To byl jediný způsob, abych také mohla jít dál.
Mou matku mi vyrvali z náručí
a poslali na oddělení tubery.
Tohle za hlavu nehodíš.
Něčím se rozptýlíš.
Pojď se mnou. Chci ti něco ukázat.
To je romantické.
Tohle je hrob mojí matky.
Chodím sem každý den, abych vyměnil květiny.
Je mrtvá už 6 let,
ale já se pořád snažím vynahradit jí moje selhání.
-Co tím myslíš? -Měla tuberkulózu.
Jednoho dne její kašel neutichal.
Můj otec mě poslal koupit nějaké květiny,
aby připravil bylinný odvar.
Běžel jsem do města co nejrychleji,
ale než jsem se s těmi květinami vrátil,
už ji odvezli do sanatoria.
Neměl jsi šanci se rozloučit.
Krátce poté zemřela na oddělení tuberkulózy.
Pořád si říkám, co by se stalo,
kdybych dokázal běžet trochu rychleji.
To tonikum by jí pomohlo.
Mohla přežít.
Pro tyhle květiny tě poslali?
Ano. Bílé...
Bílé fialky.
Ten odvar by ji nezachránil.
To je...
To je od tebe moc milé, ale nemůžeš si být jistá.
Ale já jsem.
Pracovala jsem v sanatoriu a starala se o pacienty,
jako byla tvoje matka.
Bílé fialky nemají žádné léčivé účinky.
Je to babská povídačka.
Tvůj otec tě poslal, aby tě ošálil.
Bylo ti jen 10. Asi...
Nejspíš chtěl, abys byl pryč, aby to pro něj bylo snazší.
Ať bys udělal cokoliv, svou matku bys nezachránil.
Její smrt není tvoje vina.
Je čas se rozloučit.
Čekal jsem, že to tady dříve nebo později navštívíš.
Pane, kdybyste mě to nechal vysvětlit.
Odjíždíme do New Yorku, okamžitě.
-Nechtěla jsem tě neposlechnout. -Nejsem to já, koho jsi neposlechla.
Pojď se mnou a už o tom nebudeme mluvit.
Kočár čeká.
-Kdy tě zase uvidím? -Najdu si k tobě cestu.
Slibuji.
Takže to bylo jako Zápisník jedné lásky,
akorát už jste se neshledali a on na tebe úplně zapomněl.
Julian pospíchal, aby se dostal do Evropy.
Přesvědčil mě, abych Lily lhala a řekla jí, že je Stefan šťastný.
Věř mi, Julian má způsoby, jak každého
přesvědčit ke všemu.
Tak proč tě sem Lily poslala?
Neposlala mě přímo sem.
Měla práci a já se přihlásil.
Doma si rodinku drží hodně zkrátka tím svým
"ujala jsem se vás, takže vím,
co je pro vás nejlepší."
Ne, díky. Víte, že vám tady
naservírují pití v akváriu?
Jo a nedávno
jsem zavolal na jedno číslo z vizitky
a najednou jsem měl přítelkyni.
Tomu se říká eskortní služba.
Ale fakt chápala, kdo jsem, víte?
Byl to nádherný lidský zážitek.
A to jsem tady objevil... svobodu.
Ten příšerný výlet do vězeňského světa skončil, přátelé,
a já vdechuju to, po čem moje duše toužila...
S-V-O-BODU.
A když už jsme u pomoci jiným
s jejich svobodou, chtěla bych tě o něco požádat,
víš jak, jako sifonera.
-Co? -Já ti to přeložím.
Kámoši si hráli s mystickými předměty, kterým plně nerozuměli,
a Bonnie teď kolem farmy honí svého bílého králíka.
Tak co po mně chceš, abych odsál její problémy?
Ber to jako takový velký kouzelný šluk.
Já nerad míchám prostředky, jestli mi rozumíte.
Odsaj jí ty pitomé vize. Neřekneme Lily, že jsme tě viděli
a že se vyhýbáš misi, na kterou tě poslala, a pro dnešek to zabalíme.
Tak dobře. Pojď sem.
-Připravená? -Jo.
Kde je ten Fénixův kámen?
Jak o tom Fénixově kameni víte?
Jak o tom Fénixově kameni víte vy?
-Co máte za lubem? -Espirimus paratis.
Dobré zprávy. Tvoje vize jsou pryč.
Špatné zprávy, pryč je i Oscar.
Vzal ten kámen.
A jak je to možné, když jsi ho zničil, Ricu?
-Musíme ho okamžitě najít. -Věděl jsi, že ho pořád má?
Ale no tak. Teda... já...
Trochu. Tak nějak.
-Ricu, řekni jí, co se stalo. -Ne, já se ptám tebe.
Já s ním bydlím. Chlapi ví věci.
-Lhal jsi mi. -Nelhal jsem ti.
Lhal ti Ric. Já jsem držel pusu.
Do tohohle se nezamotám.
Ne, ne. Ty si to vyřeš.
Já půjdu najít naši páku.
Takže ty vize, ztracený čas,
ochromující bolesti hlavy,
-to pro tebe nic neznamená? -Jasně, že jo,
ale přivést zpátky Jo znamená víc.
Ani nevíš, co ten kámen dělá, ani jestli funguje.
Byl jsem mrtvý, pryč, a ty taky, Bonnie.
Vrátili jsme se. Dostali jsme druhou šanci.
Byli jsme na druhé straně. Ta už ale neexistuje.
Hele, Jo byla láska mého života,
a jestli existuje jen minimální šance, že to vyjde,
tak po ní skočím, ať to zní sebenebezpečněji nebo sebešíleněji.
Když to neudělám, budu si po zbytek
života přát, abych zůstal mrtvý.
Ne, ne. Pořád sleduj silnici.
Tady odboč doleva. Zavede nás to zpátky do města.
Chtěl bys vědět ještě něco jiného?
Ne. Vždyť na tom nezáleží.
Je jasné, že to všechno byla lež.
-Jak to myslíš? -Valerie mě využila.
Ne. Ne. Valerie by ti neublížila,
protože by tím nechtěně ublížila i mně.
Nenapadlo tě někdy, že Valerii třeba
nezáleží na tobě ani na nikom jiném?
-Tomu nevěřím. -Ne?
Co třeba to, jak mi poslala telegram,
že se vrací zpátky?
Cože?
Byla pryč pár měsíců.
Slíbila jsem, že si k tobě najdu cestu zpátky.
"Toužím být znovu v tvém náručí."
Říkala, že se mnou chce utéct.
V telegramu psala, že se sejdeme v pátek v poledne.
Přišel jsem o 2 hodiny dřív.
Čekal tam a čekal na mě.
Když uslyšel kroky, otočil se,
čekal, že uvidí mě.
Seděl jsem tam jako idiot,
po západu slunce, po setmění,
ale ona se neukázala.
Takže jo, dá se říct, že přemýšlím,
jaký to mělo smysl.
Určitě už jí to nemáš za zlé.
Stalo se to před 150 lety.
Nakonec se smířil s tím, že ho někdo znovu opustil,
a pak kráčel domů,
pod chladnými a dalekými hvězdami.
Jak jsi mu to mohla udělat?
Plán se změnil.
Už o tom s tebou nebudu mluvit.
Plížíš se pryč před svítáním
přesně v den, kdy naše loď odjíždí do Anglie?
-Nechej mě jít. Já nepojedu. -Ale pojedeš.
Protože Lily bez svých
milovaných sirotků nikam nepojede
a je zcela nezbytné, abych dnes odjel.
-Naháním ti strach? -Ne.
Protože slyším, jak ti srdce bije rychleji.
Vlastně obě vaše srdce.
Ví Stefan Salvatore, že čekáš jeho dítě?
Lhal jsem.
Pamatuju si tě.
Bojoval jsem za jih.
To není něco, na co bych před kámoši rád vzpomínal.
Jo. Stejný názor jsi měl i tehdy.
Nenáviděl jsi vše, v co tvá strana věřila.
Chtěl jsi dezertovat, ale bál ses zostudit svého otce.
Ovládls mě, abych se hodil marod.
Další den celý můj regiment povraždili u Gettysburgu.
-Zachránil jsi mě. -To jsem tě nemohl ovládnout.
Jenom jsem s tebou mluvil, jako jeden člověk k druhému.
Řekl jsem ti, ať jdeš za svým srdcem.
Teď jsem s dezercí na řadě já.
Nechci být součástí Lilyiny kavalerie.
Nechci žádná pravidla, ani žádné rozkazy.
Já se chci jenom bavit. Víš co?
Dám ti radu do života.
Ten Fénixův kámen chce spousta lidí.
Zahrávej si s ním a skončíš mrtvý.
Aby bylo jasno,
mě ten kámen nezajímá.
Tak proč mě teda pronásleduješ?
Řekněme, že tě chci vyměnit za něco mnohem lepšího.
Aerodux motus.
Phasmatos mosinus pyros allum.
Už mi nikdy nelži.
Moji nejlepší kámoši jsou zas kámoši.
Pojďme uzavřít dohodu.
-Je tady Valerie? -Slyšela jsem, že odešla z domu.
Po mučení asi bývá hladová.
Odpusť mi, že vyzvídám,
ale slyšela jsem, že tvoje matka na jaře zemřela.
Právě jsem celý den znovuprožívala Stefanovo poprvé.
Fakt se mi nechce mluvit o mé mrtvé matce
s mou únoskyní, ale díky.
Jen jsem byla zvědavá, jak se člověk s takovou ztrátou vyrovná.
Musela jste mít matku.
Vždyť i Mussolini měl matku.
Jistě, že jsem měla matku.
Pak víte, že ta láska je úplně jiný druh lásky.
Stefan o vás psal v jednom kuse.
Můžete si to přečíst sama.
Tady.
Měl vás rád.
Chyběla jste mu.
Noro, prosím odstraň to bariérové kouzlo.
Od této chvíle už slečna Forbesová není naší zajatkyní.
To má být další z triků protivných holek?
Ne. To je odměna za Stefanovu upřímnost.
Běž, než si to rozmyslím.
Nevím, co přimělo vaše srdce, aby se čtyřikrát zvětšilo, ale díky.
Ve vězeňském světě, než se zhroutil,
jsem sem chodila každý den přemýšlet.
Vidím, že to taky ještě pořád děláš.
Je to útěcha.
Je zvláštní být tady s tebou
a konečně ti říct pravdu.
Prosím, neříkej to Lily.
Ty máš své důvody zůstávat tady a já své, abych odjel.
Co tedy uděláme?
Julian vyřešil svoje dilema tím,
že mě zbil do bezvědomí,
dokud jsem nebyla skoro mrtvá
a tlukot toho druhého srdce neutichl.
Když jsem znovu nabyla vědomí, byla jsem na lodi do Anglie.
Lily říkala, že mě Julian našel zbitou a okradenou na ulici.
Jistě, že mu věřila, a mě vyléčila svou krví.
Julian věděl, že Lily nikdy nepovím, co udělal,
protože bych tak odhalila i své lži.
Děkuju.
Nikdy by mi neodpustila, že jsem měla aférku s jejím synem.
Nechtěla jsem žít pod Julianovými křídly
a tu noc, kdy jsme přepluli Atlantik,
jsem si napustila vanu a do čaje si přidala opium
a usnula jsem...
Zemřela jsem ale s Lilyinou krví ve svém těle.
A náhodnou, shodou okolností jsem se stala prvním heretikem.
Ani nevíš, jak mě to mrzí... úplně všechno.
A možná se to ani nedozvíš.
Co má kámen, kvůli kterému vidíš
ječící lidi společného s reinkarnací?
Nevím, ale už jsem celou tu knížku přečetl
a je to ztráta času.
Všechno tohle je ztráta času.
Píše se tam o vzkříšení, o tom, jak Fénix povstal z popela,
ale nic o kameni, který dokáže přivést mrtvé k životu.
Určitě chápeš, o co se tady snažíš?
Joina duše není za žádnou oponou,
kterou odhrneme, a ona se kouzlem objeví.
Tohle je nekromancie.
Něco ti ukážu.
Nemocnice uchovává tělo jenom po určitou dobu.
Podplácím technika, aby falšoval záznamy.
Jo tam pořád je.
-Musí být. -Ricu.
Já vím, do čeho se pouštím.
Jenom to nedokážu sám.
Řekni mi, že se aspoň pokusíš.
Pokusím se.
-Damone. -Měla jsi přijít sama.
Byl to dlouhý den. Nemám energii na ty tvoje hádanky.
Gettysburg, 1863.
Poslala jsi Oscara, aby mě zkontroloval.
Kdybys přišla ty, změnilo by to směr celého mého života.
-Měla jsem být mrtvá. -A já měl být tvůj syn.
Jak to víš?
Tvůj zázračný heretik se pelešil
a rochnil v díře v Myrtle Beach.
-Oscar. -Neboj se, mamčo.
Právě je uprostřed železníkové odvykačky.
Dej mi Elenu a možná ho nezabiju.
Už nevztáhneš ruku na dalšího člena mojí rodiny.
Víš, celá ta věc s rodinou mě napřed hrozně dopalovala.
Ale teď už to chápu.
Měla jsi mě ráda, uběhl čas a ty sis našla novou rodinu.
Ale to já taky.
Co kdybychom to vzájemné opovržení jednou provždy ukončili?
Dej mi Elenu a vrátím ti tvého syna.
Caroline!
-Jak jsi utekla? -Neutekla. Lily mě nechala jít.
-Fakt? -Jo.
Zdá se, že dnešek je plný překvapení o velikosti Valerie, co?
Poslyš, byl jsem ještě kluk, když jsem ji potkal,
utrápený chlapec, co oplakával svoji mrtvou mámu.
Byl jsem mladý a lidský.
Já byla mladá a lidská, když jsme se poznali,
a přesně si pamatuju tu chvíli, kdy jsem tě uviděla poprvé.
Pamatuješ si ty tu chvíli, kdy jsi mě uviděl poprvé?
Promiň. To vůbec nebylo fér.
Zapomeň, že jsem se ptala.
Dokonce jsi vedle Eleny seděl,
jasně, že jsi měl oči jenom pro ni.
Věci se změnily.
Jiné okolnosti, jiné výsledky.
Tady je jedna jiná okolnost.
Valerie je venku z vězeňského světa.
-Mění se tím pro tebe něco? -Jistě, že ne.
Neříkáš si, co by se stalo,
kdyby Val přišla a poznali jste se?
Už si to neříkám.
Na minulosti mi nezáleží.
Záleží mi jen na tom, že jsi tady a v bezpečí.
Že jsi se mnou.
Já vím.
Jsi vzhůru.
Vzhůru a...
Je mi hrozně. Kde to sakra jsem?
V univerzitním městě poblíž Mystic Falls.
-Poslala tě Lily? -Lily nemá tušení, kde jsi.
Použila jsem lokalizační kouzlo.
Možná bych to mohl ještě zvrátit, než jí to docvakne.
Takže, splnil jsi svou povinnost rodině a našel jsi Juliana?
-Umíš zachovat tajemství? -Nemáš ani ponětí.
Našel jsem ho už dávno.
-A neřekl jsi to Lily? -Neřekl jsem to nikomu.
Chtěl jsem... trochu žít, než se vrátím zpátky.
A teď, když jsi zpátky?
Nevím, Val. Z lůžka pro rukojmí
jsem to ještě nepromyslel.
Já tě znám, Oscare.
Nakonec využiješ Juliana jako páku,
aby ses osvobodil od Lily.
Jo. To je... to je docela dobrý nápad.
Jo. Jo. Tak to asi udělám.
Jsi dobrák, Oscare, a byl jsi ke mně hodný,
jako bratr.
Ale Julian je ďábel.