Din episoadele anterioare din Jurnalele vampirilor
Bun venit la nunta lui Alaric Saltzman şi Josette Laughlin.
V-a fost dor de mine?
Stefan! Nu se trezeşte.
Deci, Bonster, am legat viaţa Elenei de a ta.
Atâta timp cât tu eşti în viaţă, Elena va dormi.
Ne-am adunat azi aici să aducem ultimele omagii
şerifului Elizabeth Forbes.
Noi doi, nu pot face asta acum.
Îmi pare rău.
Înţeleg că ai nevoie de timp să te vindeci,
şi dacă trebuie să te aştept, o voi face.
- Cine e ea? - Ea e mama mea.
Înainte de anii 1900, Lily a intrat într-un grup
de vrăjitoare care au fost alungate din Sabatul Gemini.
Ereticii sunt necruţători. Vampiri cu puterea vrăjitoarelor.
Lorenzo, e familia noastră.
E vremea să-mi iau rămas-bun.
Damon... trezeşte-te.
Am nevoie de tine.
Trezeşte-te.
Damon...
Trezeşte-te, dracului!
"Dragă Elena,
"acum câteva săptămâni, ţi-ai luat rămas bun de la noi şi ne-ai spus să notăm totul
"ca să nu simţi că ai pierdut ceva când te vei trezi.
"Veştile proaste întâi.
"Damon a spus că cel mai bun mod de a nu se gândi la tine
"este să-l ajute pe Alaric să jelească,
"deci în stilul lui Damon,
"l-a răpit pe Ric şi au zburat în Europa pentru o excursie de băieţi.
"Sigur îţi poţi imagina ce înseamnă asta.
"Evident, nu i-am trimis acolo
fără un însoţitor."
Beţi asta acum.
"Deci Damon are grijă de Alaric,
"iar Bonnie are grijă de Damon.
"Şi nu ştiu sigur cine exact are grijă de Bonnie.
"De săptămâna viitoare, Matt va fi în mod oficial ofiţerul Donovan,
"atunci va absolvi.
"Oricât de fericită aş fi pentru el,
"o parte mare din mine îşi doreşte ca mama să fie aici să vadă asta.
"Consiliul oraşului i-a dedicat o bancă.
"Am tot vizitat-o,
"sperând că, în mod miraculos, îmi va fi mai puţin dor de ea.
"Tot cred că dacă mă voi vindeca,
"pot merge mai departe cu viaţa mea,
"dar nu cred că se va întâmpla prea curând.
"Aşa, am vorbit despre Damon, Bonnie, Ric, Matt.
Pe cine am omis?"
- Ce scrii acolo? - Stefan.
Ce faci aici?
Matt a raportat lipsă nişte pungi cu sânge de la spital,
aşa că m-am gândit să verific.
Crezi că e mama ta?
Dacă nu e, atunci chiar
a dispărut de pe faţa pământului,
şi încă nu ştiu dacă asta e un lucru bun sau rău.
Ce face Damon?
Dacă am învăţat ceva de ultima dată când a aşteptat
decenii după o fată, atunci îmi fac griji.
Dacă tu îţi faci griji, atunci eu sunt speriată.
Am făcut să fie ciudat, nu?
Ce ai făcut ciudat?
Ţi-am spus ce simt despre tine, iar acum... e ciudat.
Nu. Nu e ciudat, Stefan.
M-ai întrebat despre fratele meu, pe care-l urăşti, ca să umpli tăcerea.
Ok. Nu-l urăsc pe Damon. Doar...
Evident, ştii tu, caut moduri de a umple liniştea asta ciudată.
Ok. E ciudat. Ai făcut să fie ciudat. Felicitări.
Bine. Ce zici de asta? O nouă regulă.
Tu-ţi trăieşti viaţa, te vindeci,
şi între timp, suntem prieteni.
Îmi place regula asta.
- Bun. - Ok.
- Spor la scris. - Mulţumesc.
"Cum spuneam, lucrurile merg bine."
"Dragă jurnalule, sunt în iad.
"E greu să-ţi imaginezi un loc mai groaznic decât cel de unde am venit,
"dar printr-un miracol spectaculos, l-am găsit.
"În săptămânile de când am ajuns, trei lucruri sunt clare.
"Mâncarea e făcută din otravă, la propriu, aerul miroase a molimă,
"iar toată lumea vrea să ştie ce fac ceilalţi.
"Nu mă potrivesc aici şi nu vreau asta.
Asta nu e lumea pe care mi-am imaginat-o."
Aah!
O, Doamne. O, Doamne. Ce ai făcut?
Nu am crezut că va merge în mijlocul străzii.
- Stu, Stu, trebuie să sunăm la urgenţe. - Taci, bine? Lasă-mă să mă gândesc.
Ok. Nu ne-a văzut nimeni, nu?
Eşti nebun? Nu o putem lăsa aici.
- Nu se mişcă! - Tocmai ce am fumat un joint, ok?
Sunt drogat ca naiba acum. Vrei să ajung la închisoare?
Să mergem.
"Cum spuneam, in iad complet şi absolut.
"Nici familia mea nu-mi uşurează viaţa.
"Lily ne-a izolat într-o casă veche şi abandonată.
"Beau cel stoic, Nora răsfăţata, nebuna diabolică Mary Louise,
şi Malcolm, animalul lui Lily."
Nu vreau, Lily. Eu deja mi-am luat porţia azi.
"Linguşitorul."
Ce sfânt eşti, Malcolm.
- E ridicol. - Nora are dreptate.
Cât de mult ar trebui să trăim cu trei guri pe zi?
E ca lumea aceea din nou.
- Beau nu se plânge. - Beau e mut.
Şi noi credeam că putem lua masa în familie în pace.
Beau, vrei să jucăm table
cât ele se ceartă?
Nu-mi mai simt obrajii.
- Ce bem? - Habar n-am.
- Poţi să citeşti germană? - De fapt, e olandeză.
- Stai. Unde suntem? - Amsterdam.
"Dragă Elena, da, la jumătatea Europei, şi ei încă sunt beţi."
- Chiar e necesar să scrii asta? - Elena mi-a spus să ţin un jurnal
cu tot ce pierde. Când se va trezi în vreo 60 de ani
şi află că Ric a murit în comă alcoolică,
va vrea să ştie ce s-a întâmplat.
Asta dacă nu cumva te vei îneca în mod tragic cu acele alune.
Apoi îi pot spune eu însumi.
Ce drăguţ.
Mă duc să închiriez o bicicletă şi voi vedea oraşul ca un turist normal.
- Ca să ştii, nu închiriază şi căşti aici. - Devii mai amuzant.
Hei. Să mergi pe linia de tramvai şi să nu te asiguri.
Am înţeles.
Sigur nu vrei să te duci cu ea?
Drăguţă încercare. Nu te las singur.
Nu am nevoie de dădacă, Damon.
Nu este despre ce ai tu nevoie, Ric. E despre ce eu am nevoie.
Să te împiedic să te arunci de pe o stângă, mă ajută să nu mă gândesc
că coma magică a iubitei mele este legată de o vrăjitoare Bennett
care are un talent de a evita moartea permanentă.
Înţeleg. Deci suferinţa mea e doar o distragere convenientă pentru tine?
- Da. - Ok.
- Ce e? - Mă bucur că eşti aici.
Plec la New York după amiază să mă întâlnesc cu Lorenzo.
Presupun că nu am de ce să-mi fac griji.
Deci tu ai voie să explorezi lumea, iar noi stăm aici, înfometându-ne,
prefăcându-ne că nu suntem cei mai puternici de pe planetă?
Trebuie să-ţi amintesc cum erau lucrurile?
Adică când ne iubeai şi ne lăsai să ne distrăm?
Apetitul nostru pentru crimă a atras atenţii nedorite,
ne-a forţat să fugim decenii la rând,
şi apoi ne-a închis 100 de ani.
Acel mod de viaţă, nu a funcţionat, Mary Louise.
Acum vrei ca noi să coexistăm.
Ştim. Ţi-am auzit discursul.
Cum rămâne cu Oscar? E plecat de zile întregi să-ţi facă treburile.
Mă îndoiesc că el trăieşte în secret.
Valerie, eşti un dezastru. Ce s-a întâmplat?
Nişte adolescenţi au dat peste mine cu automobilul lor.
Oh, dragă. E bine auto mobilul lor?
Ha ha ha!
Monstruleţii ăia m-au lăsat acolo, să mor.
Fără scuze, fără să ceară ajutorul.
Am fost o mortăciune de pe marginea drumului, şi ce am făcut?
M-am comportat ca una pentru că suntem conduşi de o pacifistă,
care mai degrabă ar prefera să-şi vadă copii răniţi decât să-i lase să se apere.
Valerie, nu plânge.
Ok? Eşti acasă acum.
Eşti cu noi.
Da.
Cine are nevoie de restul lumii?
Ne avem unii pe alţii.
Ai rezistat dorinţei tale de a lupta înapoi.
Asta înseamnă că înveţi.
Sunt mândră de tine, Valerie.
Ai ratat un loc.
Cine eşti?
Mai ştii acea veveriţă mare peste care aţi dat de dimineaţă?
Se pare că era de fapt prietena noastră, Valerie.
- Dar tu păreai moartă. - Mi se întâmplă des.
Phasmatos maltos.
Ido.
Tu eşti mai rea decât prietenul tău.
Tu te-ai gândit să faci ce trebuie,
dar tot ai lăsat-o acolo.
Şi totuşi eşti primul lucru din oraşul ăsta pe care nu-l urăsc complet.
Lily va fi furioasă.
Lily trebuie să înveţe că ereticii nu sunt făcuţi să coexiste.
Serios, poţi fi mai înfumurată?.
Dacă ai frumoasă, aşa ai fi şi tu.
Ce naiba s-a întâmplat?
Corpurile astea, nu sunt stilul lui Lily. Trebuie să fie ereticii.
Nu te-am auzit aşa bine, frate.
Mi s-a părut că ai zis că mama şi-a recuperat familia de nebuni.
Poţi să-mi mai detalii?
O victimă avea urme de muşcături. Iar cealaltă era arsă.
Matt a găsit o casă care e în sechestru
de doi ani
şi care a avut electricitatea pornită din nou în mod misterios,
la câteva zile după nunta lui Ric. Caroline e acolo, la pândă.
Ric trebuie să-mi spun cum să fac o bombă.
E pentru tine.
- Alo? - Invers.
Alaric, trebuie să mă înveţi cum să fac o bombă.
Da, bine. S-a terminat petrecerea. E vremea să mergem acasă.
Chiar acum mă uit la o grămadă
cu armele tale fandosite.
Da, exact. Foloseşte una din ele.
Nu e aşa uşor. Dacă vrem să-i eliminăm,
trebuie să o facem dintr-o dată.
Bine. Va trebui să te sun eu înapoi
dintr-un loc mai puţin aglomerat, iar apoi voi leşina în pace
şi mă voi preface că asta nu s-a întâmplat.
Ok.
Lily a câştigat.
Oricât de mult am încercam să o oprim, ea chiar şi-a recuperat familia.
Dacă Stefan zice că se descurcă, se descurcă.
Chiar crezi asta sau e doar o scuză
de a continua să ajungi la fund?
Ştii câte zile trebuie să treacă până o pot vedea pe Elena din nou?
22.916 de zile şi asta presupunând că vei muri de o boală.
Mici măcar nu am început să mă apropii de fund.
Ascultă ce spui, Damon. Elena vrea ca tu să-ţi trăieşti viaţa.
Bon, dacă vrei să fii aici,
nu poţi să te joci de-a ce-ar vrea Elena.
Ce vrea să însemne asta?
Nimic.
Am băut nişte bourbon naşpa la viaţa mea, dar ăsta...
Nu e bourbon.
E ceai.
Ai mai văzut piatra asta până acum?
Nu pot spune că da.
- Ce este? - Nu e important.
Poţi vorbi cu soţia mea şi să-i spui că o am?
Pot să încerc, sigur, dar voi avea nevoie de o legătură mistică
pentru a-i accesa spiritul, ceva semnificativ.
Aceasta este verigheta ei.
Am avut un sentiment puternic.
E multă energie în acest inel.
Voi doi aţi avut o legătură puternică.
Te-a iubit necondiţionat.
Vrea să ştii că-i e dor de tine.
Te bucură asta, să profiţi de speranţa şi tristeţea oamenilor?
Inelul e fals, nemernicule!
L-am pierdut pe cel real la primul mediu pe care l-am văzut.
Poate soţia ta e mai bine moartă.
E o crimă ca cea mai frumoasă fată din bar să stea singură.
Două pahare din cel mai bun Scotch, te rog.
Lorenzo, cât mi-ai lipsit.
Şi a cui e vina?
Mă ţii la distanţă în timp ce-i educi pe noii tăi orfani.
Învaţă moderaţia pentru a putea trăi nedetectaţi.
Tu fiind aici, trăind liber...
Da, o influenţă proastă, bla, bla. Am înţeles.
Dar, între timp, m-ai chemat la New York. Mi-ai stârnit interesul.
Speram să poţi găsi ceva pentru mine.
Cât am fost prinsă, o posesie dragă mie
care am crezut că s-a pierdut când nava din Anglia a ars
a fost găsită de scafandri.
A fost expusă în Muzeul Maritim din oraş,
dar recent a dispărut din nou.
De ce o vrei?
Dacă cineva ar descoperi că o cauţi, ai putea fi în pericol.
Cu atât mai multe motive pentru care ar trebui să ştiu de ce o caut.
E o problemă de familie, Lorenzo.
Am crezut că eu sunt familia ta.
Dragule, nu vrem nimic mai mult decât să credem că eşti de partea noastră.
A ta. Am stat lângă tine când fii tăi te-au abandonat.
Deci eşti dispus să-mi vezi fii ca monştrii care sunt,
dar întorci spatele prieteniei noastre?
Ce s-a întâmplat cu acel băiat bolnav pe care l-am cunoscut pe barcă,
băiatul abandonat la orfelinat la 4 ani,
băiatul care nu a ştiu bunătate până nu i-am salvat eu viaţa?
Băiatul acela nu e cel care-ţi face treaba.
Găseşte-ţi singură piatra.
Sunt 5 eretici, 2 tipi, 3 fete şi mama ta nu e acasă.
- Enzo? - Nici el nu e acolo,
deci dacă vrem să facem asta, acum e momentul.
Arată-mi cum funcţionează.
- În primul rând, e o bombă. - Ok.
Aici este cronometrul.
- Îl voi seta la 60 de secunde. - 60 de secunde. Am înţeles.
Eşti sigură că vrei să faci asta?
Trebuie. Au trăit în casa ta 100 de ani.
Ţi-au văzut poza. Te-ar recunoaşte imediat.
Spun doar că dacă crezi că e un plan nebunesc, acum trebuie să-mi spui.
E o versiune a planului ăsta în care nu-ţi faci griji despre mine?
Probabil că nu.
Bun venit în Mystic Falls! Eu sunt Caroline.
- Nu suntem interesaţi. - O, nu!
Nu-ţi face griji. Nu vând nimic.
Sunt vecina de puţin mai jos.
Şi?
Ce loc grozav!
Îmi place ce aţi făcut cu podelele.
- Acesta este lemnul original? - Este o dugheană.
Nimănui nu-i pasă de podele.
Oricum, v-am adus un cadou de casă nouă.
- Tradiţie din Mystic Falls. - Valerie e alergică la natură.
Ok.
Le voi pune chiar aici.
Îmi pare aşa rău.
Sunt neîndemânatică.
De unde sunteţi?
Îmi place jacheta ta.
Mersi. Am primit-o de zi...
Nu-ţi place ce poartă?
E ok, dar cred că ar arăta mai bine pe tine.
Hei, Caroline. Ar trebui să mergem la grătar.
- Şi tu cine eşti? - Cel care o duce acolo.
Care, chiar ar trebui să plecăm.
Care încă nu pleacă.
Dă-mi jacheta ta.
- Poftim! Ia jacheta mea. - Mulţumesc.
Ce drăguţă eşti.
- Ne mai vedem! - Stai.
Ai uitat să-i spui ce bine arată.
Îţi stă foarte bine.
Mai miroase cineva asta?
Ric era chiar aici. Cum de l-am pierdut?
Pantofii tăi sunt groaznici pentru când urmăreşti pe cineva,
nu vezi bine şi te mişti încet.
Eu mă mişc încet? Ai petrecut ultimele săptămâni în Europa
cu un tip care se preface beat şi nici nu ţi-ai dat seama.
- Adevărat. - Încotro vrei să mergem?
Ar trebui să ne întoarcem sau mergem tot înainte?
Mulţumesc.
Da, desigur.
Stai aşa.
- Ai văzut că vine maşina aia? - Poftim?
Ai ezitat în a-mi salva viaţa?
Relaxează-te. Au fost trei secunde.
Trei secunde. Aş fi putut să mor.
Ai dreptate, Bon. Dacă n-aş fi făcut ceva, Elena ar fi acum aici
şi totul ar fi minunat.
Destul. Nu voi petrece restul vieţii mele crezând că mă deteşti.
Cum altfel ar trebui să mă simt, Bonnie? Tu eşti aici. Ea nu e.
De fiecare dată când mă uit la tine, tot ce văd e că nu eşti Elena.
Îmi pare rău că s-a întâmplat aşa, dar şi eu am pierdut-o pe Elena, Damon,
şi tu eşti unul din puţinii care-mi aduc aminte de ea,
deci poţi să mă deteşti sau să mă iubeşti.
Dar mă ai pe cap.
Cărui fapt datorez această plăcere?
Sper că nu erai foarte ataşată de acea casă.
Am aruncat-o în aer cu tot cu familia ta înăuntru.
Poftim? Ce ai făcut?
S-au dus, Lily, şi tu ai până diseară
să pleci din Mystic Falls, sau tu urmezi.
Ereticii de secole,
supravieţuitori mai înţelepţi decât vremurile lor,
distruşi dintr-o încercare?
Fiule, dacă-ţi pot da un sfat matern...
Fugi.
Alăturaţi-vă mie în a cunoaşte
clasa absolventă de noi ofiţeri
în timp ce le citesc numele şi ei îşi primesc insigna.
Ce oraş fericit.
Fac pariu că au cele mai drăguţe înmormântări.
Nora, jur, inima ta e făcută din arsenic pur.
Recunoaşte. Mă iubeşti mai mult pentru asta.
Ştii că da.
Ofiţerul Cornell Willis.
Mar...
suntem în secolul 21. Ne putem ţine de mână.
O, Doamne. Asta e prima voastră întâlnire în public?
- E adorabil. - Ar trebui să ieşim în patru cândva.
Trebuie să fie un bărbat acolo destul de disperat să-ţi cumpere cina.
Ne putem concentra pe răzbunare?
Ofiţerul Taylor Hall.
Ofiţerul Matthew Donovan.
Ofiţerul Tim Johnson.
Ofiţerul Jeffery Morrison.
Ofiţerul George Callahan.
Ofiţerul Don Morris.
Hei. Cred că avem o problemă.
Ne cerem scuze pentru asta, oameni buni.
Haide.
Incendia.
Ajutor!
O, Doamne!
Bună, vecino.
Destul!
Am luptat din răsputeri să ne reunim,
am găsit moduri de a coexista în lumea asta nouă,
am sacrificat totul pentru a fi o familie din nou.
Cum îndrăzniţi să puneţi asta în pericol?
Voi toţi...
Măcelul se termină acum.
- Ce s-a întâmplat? - Nu ştiu.
Am crezut că i-am aruncat în aer! Cum de au supravieţuit?
- Habar n-am. - Toată clasa lui Matt e moartă.
Noul şerif, mort. Toţi oamenii aceia, niciunul din ei
nu a avut şansa...
Doamne, la ce te uiţi?
Am o aşchie în gât
şi nu pot să o scot.
Vino aici.
Mulţumesc.
Aproape am scos-o.
Doar că e istorie aici,
în oraş, în casa asta, în oameni.
Şi nu pot vedea o lume în care
Mystic Falls supravieţuieşte unui război între noi şi ei.
Iar dacă Lily crede că poate controla cinci eretici, e nebună.
Cred că ştiu cum pot s-o conving pe Lily.
Cum?
Să spunem că e bine că Damon nu-i aici.
"Dragă Elena,
"când te vei trezi, Mystic Falls nu va mai arăta
aşa cum îl ştii."
"Am inventat o poveste.
"A erupt un foc de mină în tunelele de sub oraş.
"Focuri scăpate de sub control, niveluri letale de monoxid de carbon, toate cele.
"Familia eretică a mamei mele s-a întors.
"Magia lor îi protejează.
"Sunt mai puternici şi mai rapizi decât oricare din noi
"şi sunt dispuşi să distrugă oraşul acesta pentru amuzamentul lor.
Trebuia să-l protejăm."
"Lily a crezut că familia ei pregătită să trăiască printre oameni.
"S-a înşelat. Adevărul e că natura lor impulsivă
"pune fiecare cetăţean în pericol,
deci Stefan a negociat o înţelegere.
"Am avut timp să evacuăm oamenii,
"iar în schimb, oricine trece graniţa oraşului
poate fi vânat de eretici."
Fă-ţi bagajul. Familia ta nu e în siguranţă aici.
"Stefan şi Caroline au mers din uşă în uşă, evacuând oamenii,
"au închis afaceri, au acoperit case ,
au închis oraşul traficului."
"Toţi am renunţat la multe pentru a o face pe Lily să fie de acord.
Dar cred că Stefan a sacrificat cel mai mult."
Alegeţi-vă o cameră. Sunt destule.
"Noi îi urâm, ei ne urăsc,
dar măcar avem un armistiţiu."
"Fie că ne place sau nu, vom împărţi oraşul,
vom trăi lângă duşmanii noştri cât e nevoie."
Ce faci cu banca mamei mele?
Am văzut-o aici şi am crezut că-i bine să o pun bine,
să o feresc de daunele viitoare provocate de graffiti.
Da. Şi eu urma să fac acelaşi lucru.
- Care-i şmecheria? - Haide. Nu e nicio şmecherie.
Încerc să te înveselesc, blondino.
Nu ştiu dacă ai observat,
dar lucrurile devine cam triste aici.
Scuze.
Nu am fost suficient de încântată
după ce am dezbinat un întreg oraş
cu oameni nevinovaţi din cauza ta?
- A mea? - Da.
Nu mă pune la grămadă cu ciudaţii lui Lily.
Atunci unde ar trebui să te pun?
Într-o zi o ajuţi pe Lily, următoare eşti drăguţ aici.
Alege o parte, Enzo. Noi sau ei.
Doamne. Parcă ai fi ea.
Asta e pentru că nu are încredere în tine,
şi, sincer, nici eu.
Cum e Europa?
Ric nu a fost încântat de Mona Lisa.
- Ai să-mi spui ceva? - Poate aştepta până te întorci.
Ei bine, m-am întors!
Vrei să-mi spui cine naiba stă în casa noastră?
Tot oraşul ar fi fost măcelărit.
- Deci îi ucidem şi gata. - Am încercat deja asta.
L-ai trimis pe Donovan să arunce în aer o casă. Mai încearcă.
Uite. Am făcut deja înţelegerea.
Noi nu ne luăm de ei, ei nu se iau de noi.
Ce mărinimos din partea ta, frate.
Ar trebui să candidezi la primărie, nu că ar fi cineva să te voteze.
Uite. Am făcut asta şi gata. Nu o distruge.
Cine te-a convins să salvez un oraş întreg plin cu oameni
de care nu-ţi pasă?
Pentru că nu e ideea ta,
iar Matt nu e aşa deştept, deci trebuie să fie Caroline.
Fă-mi o favoare. Împachetează sticla aia când pleci.
Stefan renunţă la freza de erou pentru fată.
Şi eu care am crezut că viitorul meu e naşpa.
Ştii, Elena a vrut ca tu să fii fericit,
să trăieşti, ba chiar să ieşi la întâlniri,
dar dacă se trezeşte şi toţi cei la care ţine sunt morţi,
crezi că ar putea ierta asta?
Nu fac asta pentru Caroline, Damon.
Fac asta pentru tine.
- Hei! - Bonnie, hei!
Nu ştiam că te-ai întors.
Sincer nu ştiu unde sunt.
Matt, să încercuieşti oraşul nu e o soluţie.
Trebuie să-i oprim.
Au fost opriţi, Bon, în 1903,
dar tu l-ai trădat pe Kai, el i-a eliberat,
iar eu mi-am îngropat toţi prietenii din departamentul şerifului.
Deci e vina mea?
Nu. Nu am spus asta.
Trebuie să plec să patrulez.
Ce faci aici?
Ai fost în Mystic Falls?
Este un eretic care-şi taie unghiile de la picioare
în baia mea acum.
Nu am unde să mă duc.
Deci, cred că e bine că nu am fost lovită de un camion, nu?
Haide, Bonnie. Au fost trei secunde.
Ştii ce lungi sunt trei secunde într-o situaţie de viaţă şi de moarte?
În prima secundă mi-am imaginat ce bine s-ar simţi
să o ţin din nou pe Elena în braţe.
Până la secunda a doua, am sărutat-o,
iar până la a treia, mi-am amintit că eşti prietena mea cea mai bună
şi că dacă ţi s-ar întâmpla ceva, mi-aş pierde minţile.
Deci, da, Bonnie, ştiu cât de lungi sunt trei secunde.
Doar verificam.
Şi voi aştepta după ea, iar tu mă vei ajuta.
Şi tu o să mă ai pe cap.
Ereticii au scăpat din cauza mea.
Nu, Bonnie. Ereticii au scăpat pentru că mama este nebună
şi toţi sunt prea speriaţi să o oprească.
Nu eu. Vreau să lupt. Vreau oraşul nostru înapoi.
Avem voie la cei care trec graniţa.
Şi tu cine eşti?
Vrăjitoarea oraşului.
Sincer, nu eşti nimic dacă-ţi iau magia.
Facem o greşeală mare cedând oraşul nostru
unor terorişti supranaturali?
- Da, probabil. - Opreşte-te.
Sunt cineva care vrea să controleze tot cedând controlul.
Sunt delicată.
Atunci, ce ar face şerif Forbes?
Ar proteja viaţa oamenilor cu orice preţ.
Atunci, nu, nu cred că facem o greşeală.
Am crezut că mă voi vindeca după moartea mamei.
Chiar am crezut că după un timp
voi fi gata să merg mai departe,
dar e mama şi-mi va fi mereu dor de ea.
Aşa e viaţa, Caroline.
Nu poţi sta deoparte
şi să aştepţi să vină părţile bune,
dar, te poţi ierta
pentru că ai încercat să fi fericită în părţile rele.
Mă duc să blochez uşa din faţă.
Hei, Stefan.
Sunt fericită.
Tu mă faci fericită.
Prietena mea cea mai bună nu mai e, mama e moartă,
tot oraşul e distrus, dar când sunt cu tine, sunt fericită...
Şi da, ai dreptate, trebuie doar să...
Dle. Saltzman, e târziu.
- Vreau să o văd. - Uite. Înţeleg.
E soţia ta, dar politica spitalului spune
că putem ţine corpul la rece doar 30 de zile.
Erai dispus să treci peste asta luna trecută.
Acum...
Eu zic să tot trecem peste.
Ştii, se zice că după ce îngropi un corp
începe procesul de recuperare.
Nu plănuiesc să o îngrop.
Plănuiesc să o aduc înapoi la viaţă.
E o morgă. Se numeşte umor macabru.
Acum pot să o văd, te rog?
Nu ar trebui să-ţi ascunzi cicatricea, Beau.
Eşti un supravieţuitor. Fii mândru.
Valerie! Beau! E Malcolm!
- Beau, ajută-mă! - E mort!
O, Doamne! Malcolm!
L-am găsit în oraş. Zăcea pe jos.
O, Doamne. Nu o lăsa pe Lily să vadă asta.
Malcolm? Nu.
Nu.
Nu!
Oh!
O, dragule.
O, dragul meu băiat.
Cine ni l-a luat?
Cine a făcut asta?
"Dragă Elena, îţi aminteşti
"că am spus că totul se duce de râpă mai devreme?
Poate nu chiar totul."
Ce-i cu dorinţa asta a tuturor de a nota
toate sentimentele?
Toată asta cu urmărirea nu e deloc fermecătoare.
Chiar dacă am venit să-ţi spun că ai avut dreptate?
Mai ales în cazul ăsta pentru că deja ştiam asta.
Umblă vorba că
unul din elfii magici ai lui Lily şi-a pierdut inima.
- Poftim? - Nu ai auzit?
Da. Cineva l-a ucis pe Malcolm.
Cred că el era cel mai vechi al ei.
Cine l-a ucis? Pentru că aveam o înţelegere...
Da. Încrederea e ceva capricios.
Asta m-a făcut să realizez că dacă vreau ca oamenii să aibă încredere în mine,
trebuie să o câştig.
Asta începe cu alegerea unei părţi, aşa că uite unde sunt.
Bine pentru tine. Trebuie să-l sun pe Stef...
Cred că se subînţelege să o aleg pe Lily.
Ţi-am spus să nu mă deranjezi până nu se trezeşte Elena.
Păcat. Trebuie să mergem.
De ce?
Ea s-a întors.
Cred că şi-a consolidat jocul.
Mi s-a deschis cicatricea de dimineaţă. M-am gândit că s-a întors.
Nu am realizat că era aşa aproape.
Obişnuieşte-te cu asta, frate.
Nu se va opri până nu eşti mort.
Haide. a opri până nu eşti mort.