בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
ברוכים הבאים לחתונה של אלאריק סולצמן וג'וזט לאפלין.
התגעגעתם אליי?
סטפן! היא לא מתעוררת.
אז, בונסטר, קשרתי בין חיי אליינה לחייך.
כל עוד את בחיים, אליינה תמשיך לישון.
אנחנו כאן היום על מנת לחלוק כבוד לשריף אליזבט פורבס.
אתה ואני. אני לא יכולה לעשות את זה עכשיו. אני מצטערת.
אני מבין שאת צריכה זמן להחלים, אם אני צריך לחכות בשבילך, אעשה את זה.
מי זו? -זו אמא שלי.
לפני שנת 1900, לילי התחברה לקבוצת מכשפות
שנודתה מקהילת ג'מיני.
קבוצה כופרת וחסרת רחמים של ערפדים עם כוחות כישוף.
לורנזו, זו המשפחה שלנו.
הגיע הזמן שאיפרד לשלום.
- ברוקלין, ניו יורק, בעוד שלוש שנים מהיום -
דיימון, תתעורר.
אני זקוק לך. תתעורר.
דיימון... תתעורר כבר!
- יומני הערפד -
"אליינה היקרה,
לפני כמה שבועות נפרדת מאיתנו וביקשת מאיתנו לכתוב הכול
כדי שתרגישי כאילו לא הפסדת דבר כשתתעוררי.
נתחיל בחדשות הרעות.
- היום -
דיימון אמר שהדרך הטובה ביותר לא לחשוב עלייך היא לעזור לאלאריק להחלים מהאבל,
וכך בדרכו של דיימון, הוא חטף את ריק להטיס אותו לאירופה למפלט גברים.
את בטח מתארת לעצמך איך זה מתנהל.
מן הסתם, לא שלחנו אותם לשם בלי מלווה."
שתה תכף ומיד.
"אז דיימון משגיח על אלאריק,
בוני משגיחה על דיימון,
ואני לא בדיוק יודעת מי משגיח על בוני.
מאט ימונה באופן רשמי לסגן דונובן בשבוע הבא עם סיום הכשרתו.
עד כמה שאני שמחה בשבילו, חלק גדול ממני מצטער שאימא שלי לא כאן כדי לראות זאת.
מועצת העיירה הקדישה ספסל לזכרה.
ביקרתי בו, בתקווה שבאורח פלא אתגעגע אליה פחות.
אני כל הזמן חושבת שאם אצליח להחלים אוכל להתקדם בחיי,
אבל אני לא רואה את זה קורה בזמן הקרוב.
בכל אופן, סיפרתי על דיימון,
בוני, ריק, מאט.
את מי שכחתי?"
מה את כותבת?
סטפן. מה אתה עושה כאן?
מאט דיווח על שקיות דם שנעלמו מבית החולים,
אז חשבתי לבדוק.
אתה חושב שזאת אימא שלך?
אם לא, אז אפשר לומר שבלעה אותה האדמה,
ואני עדיין מתקשה להחליט אם זה טוב או רע.
מה שלום דיימון?
אם יש משהו שלמדנו מהפעם האחרונה שהוא חיכה במשך עשורים לבחורה,
זה שהדאגה שלי מוצדקת.
אם אתה מודאג, אני מתה מפחד.
עשיתי מזה עניין, נכון?
ממה עשית עניין?
אמרתי לך מה אני מרגיש כלפייך, ועכשיו...
המצב מוזר.
לא. המצב לא מוזר, סטפן.
שאלת עכשיו על אחי, ואת שונאת אותו,
כדי לשבור את השתיקה המביכה.
טוב. אני לא שונאת את דיימון. אני רק...
מן הסתם,
מתקשה לשבור את השתיקה המביכה. -טוב.
טוב, יש עניין. עשית מזה עניין. ברכותיי.
טוב. מה דעתך על זה? כלל חדש...
את חיה את חייך, את מחלימה, ובינתיים, אנחנו ידידים.
הכלל הזה מוצא חן בעיניי.
יופי. -טוב.
תיהני מהכתיבה. -תודה.
"כפי שהתחלתי לומר, המצב מעולה."
"יומני היקר, אני בגיהינום.
קשה לדמיין מקום גרוע מזה שממנו הגעתי,
אבל באורח פלא, מצאתי אותו.
אני פה כבר כמה שבועות ושלושה דברים ברורים.
המזון כאן הוא פשוט רעל,
לאוויר יש ניחוח של מגפה,
וכולם רוצים לדעת מה אחרים עושים.
אני לא משתלבת כאן, ואני גם לא רוצה להשתלב.
"זה לא העולם שתיארתי לעצמי."
אלוהים אדירים! אלוהים אדירים, אלוהים אדירים. מה עשית?
לא חשבתי שהיא תתפרץ לכביש.
סטו, סטו, חייבים להתקשר למוקדי החירום.
תשתקי, טוב? תני לי לחשוב. טוב. אף אחד לא ראה אותנו, נכון?
יצאת מדעתך? אי אפשר להשאיר אותה כאן. היא לא זזה!
עישנו ג'וינט עכשיו, טוב? אני מעופף כמו עפיפון.
את רוצה שאני אלך לכלא?
בואי.
"כפי שהתחלתי לומר, גיהינום שטרם נראה כמותו.
והמשפחה שלי לא בדיוק מקלה עליי.
לילי בודדה אותנו בבית מעופש ונטוש.
בו המאופק, נורה הפרחחית,
חולת הנפש הערמומית מרי לואיז, ומלקולם, חיית המחמד של לילי."
בשבילי לא, לילי. כבר שתיתי את ההקצבה שלי להיום.
"החנפן".
איזה קדוש אתה, מלקולם.
זה מגוחך.
נורה צודקת. כמה זמן עוד נתקיים משלוש לגימות ביום?
שידור חוזר של עולם הכלא.
בו לא מתלונן. -בו אילם.
וחשבנו לתומנו שנוכל לערוך ארוחת משפחתית שלווה.
בו, רוצה להצטרף אליי למשחק שש-בש בזמן שזוג היונים מתקוטט?
- אמסטרדם -
אין לי תחושה בלחיים.
מה אנחנו שותים?
אין לי מושג. אתה יודע לקרוא בגרמנית?
האמת היא שזו הולנדית.
רגע. איפה אנחנו? -אמסטרדם.
"אליינה היקרה, כן, כעבור מחצית הדרך באירופה, הם עדיין שתויים."
זה באמת נחוץ?
אליינה ביקשה ממני לנהל יומן של כל מה שהיא מפספסת.
כשהיא תתעורר בעוד שישים שנה בערך
ותגלה שריק מת מהרעלת אלכוהול,
היא תרצה לדעת מה קרה.
אלא אם כן תיחנקי למוות מהבוטנים שהגישו עם המשקאות.
ואז אוכל לספר לה בעצמי.
איזה מתוק.
אני הולכת לשכור אופניים ולסייר בעיר כמו תיירת רגילה.
רק שתדעי, לא חובשים כאן קסדות. -מצחיק יותר מרגע לרגע.
תרכבי בנתיבי החשמלית, ואל תסתכלי ימינה ושמאלה.
הבנתי.
אתה בטוח שאתה לא רוצה להצטרף אליה?
ניסיון יפה. אני לא עוזב אותך.
אני לא צריך שמרטף, דיימון.
הצרכים שלך הם לא העניין כאן, ריק. הצרכים שלי הם העניין.
מניעה ממך לקפוץ מצוק
מסיטה את דעתי מהעובדה שהתרדמת המכושפת של בת זוגי
מקושרת למכשפה לבית בנט שיש לה כישרון לחמוק ממוות תמידי.
הבנתי. הסבל שלי הוא בעצם הסחת דעת נוחה בשבילך?
כן. -טוב.
מה?
אני שמח שאתה כאן, חבר.
אני נוסעת לניו יורק אחר הצהריים כדי להיפגש עם לורנזו.
אני מניחה שאין לי סיבה לדאגה.
אם כך, לך מותר לחקור את העולם בזמן שאנחנו תקועים כאן,
מרעיבים את עצמנו, מעמידים פנים
שאנחנו לא האנשים החזקים בעולם?
יש צורך שאזכיר לך את המצב הקודם?
כלומר, כשאהבת אותנו והרשית לנו ליהנות באמת?
התיאבון שלנו לרצח משך תשומת לב לא רצויה,
אילץ אותנו לברוח במשך עשורים בתקופה מסוימת,
ולאחר מכן הביא לכך שכלאו אותנו למשך 100 שנים.
דרך החיים שלנו לא הצליחה, מרי לואיז.
עכשיו את רוצה שנחיה בדו-קיום. אנחנו יודעים. שמענו את הנאום שלך.
מה עם אוסקר? הוא נעלם לכמה ימים בגלל הסידורים שלך.
אני בספק גדול שהוא חי את חייו בסתר.
ולרי, את נראית נורא. מה קרה?
בני נוער איומים דרסו אותי במכונית שלהם.
אוי ואבוי. המכונית שלהם בסדר?
המפלצות הקטנות זנחו אותי למוות... לא התנצלו, לא הזעיקו עזרה.
הייתי קורבן דריסה, ומה עשיתי? נהגתי כקורבן דריסה
משום שפציפיסטית שולטת בנו
ומעדיפה שילדיה ייפגעו מאשר שיעמדו על שלהם.
ולרי, אל תבכי. טוב? את בבית עכשיו. את איתנו.
כן.
מי צריך את שאר העולם, נכון?
יש לנו זה את זה.
התנגדת לדחף שלך להשיב מלחמה.
פירוש הדבר שאת לומדת.
אני גאה בך, ולרי.
פספסת כאן קצת.
מי אתן?
זוכרת את הסנאי הגדול שדרסתם הבוקר?
מתברר שזו הייתה חברה שלנו ולרי.
אבל נראית מתה.
אני שומעת את זה הרבה.
את גרועה מהידיד שלך.
חשבת לעשות את המעשה הנכון, אבל לאחר מכן נטשת אותה שם.
ולמרות זאת את הדבר היחיד בעיירה שאני לא שונאת לגמרי.
לילי תרתח מזעם.
לילי צריכה ללמוד שכופרים לא נועדו לחיות בדו-קיום.
באמת, תהיי שחצנית יותר.
אילו היית יפה, גם את היית כזו.
מה לעזאזל קרה?
הגופות האלה, זה לא הסגנון של לילי.
אלו כנראה הכופרים.
שומעים אותך קטוע, אחי.
נשמע שאמרת שאימא החזירה את משפחת המטורפים שלה.
אפשר לקבל פרטים?
לקורבן אחד היו סימני נשיכה,
והשני נחרך לבלי הכר.
מאט מצא בית שמעוקל בשנתיים האחרונות,
והחשמל בו חזר באורח פלא ימים לאחר חתונתו של ריק.
קרוליין מתצפתת על הבית.
אני צריך שריק יספר לי איך בונים פצצה.
בשבילך. -הלו?
הפוך. -הלו?
אלאריק, אני צריך שתלמד אותי לבנות פצצה.
טוב. נפלא. המסיבה נגמרה. הגיע הזמן לחזור הביתה.
אני מתבונן באוצר כלי הנשק היוקרתיים שלך.
כן, בדיוק. עכשיו תשתמש באחד מהם.
זה לא פשוט כל כך. אם רוצים לחסל אותם,
צריך לחסל את כולם במכה.
טוב. אחזור אליך ממקום מאוכלס פחות,
ואז אתעלף באושר
ואעמיד פנים שזה מעולם לא קרה.
אופס! אני בסדר.
לילי ניצחה.
אף על פי שעשינו הכול כדי לעצור אותה, היא הצליחה להחזיר את המשפחה שלה.
סטפן אמר שהוא מטפל בזה, הוא מטפל בזה.
אתה באמת מאמין בזה, או שזה תירוץ
להמשיך לזחול אל שפל המדרגה?
את יודעת כמה ימים צריכים לחלוף לפני שאראה את אליינה שוב?
22,916 יום,
וזה בהנחה שתלקי במחלה של מבוגרים.
אני אפילו לא מתקרב לשפל המדרגה.
תקשיב לעצמך, דיימון. אליינה רוצה שתחיה את חייך.
בון, אם את מתכוונת להיות כאן,
אין לך זכות לשחק "מה אליינה הייתה רוצה".
מה זה אמור להביע?
שום דבר.
יצא לי לשתות בורבון מחורבן בתקופתי, אבל זה...
זה לא בורבון.
זה תה.
ראית פעם את האבן הזו?
למיטב זכרוני, לא. מה היא?
זה לא משנה.
אתה יכול לתקשר עם אשתי ולהגיד לה שהיא אצלי?
אני יכול לנסות, אבל כמובן, אזדקק לרצועה מיסטית כדי לגשת לרוח שלה,
משהו בעל ערך.
זו טבעת הנישואין שלה.
הרגשתי תחושה חזקה מאוד.
יש הרבה אנרגיה בטבעת.
היה ביניכם קשר חזק.
היא אהבה אותך בלי תנאים.
היא רוצה שתדע שהיא מתגעגעת אליך.
זה עושה לך את זה, להתקיים מהתקווה ומהסבל של אנשים?
הטבעת הזו מזויפת, שמוק!
איבדתי את הראשונה למתקשר הראשון שפגשתי.
אולי מוטב לאשתך שהיא מתה.
זה פשע שהאישה היפה בבר תשב לבדה.
אני מבקש פעמיים מהוויסקי הכי משובח שלכם, יקירתי.
לורנזו, התגעגעתי אליך כל כך.
ומי אשם בזה?
מרחיקה אותי בזמן שאת גומלת מחיתולים את חבורת הכלבלבים היתומים החדשה שלך.
הם לומדים לדחות סיפוקים כדי שיוכלו לחיות בלי למשוך תשומת לב.
אם אתה תהיה שם, ותחיה בחופשיות...
כן. השפעה לרעה, בלה, בלה, בלה. הבנתי.
בינתיים, הזמנת אותי לניו יורק.
עוררת בי עניין.
קיוויתי שתמצא לי משהו.
בזמן השבי שלי, חפץ יקר מאוד שחשבתי שאבד
כשהספינה שלנו מאנגליה עלתה בלהבות נמצא על ידי צוללנים.
הוא מוצג לראווה במוזאון הימי העירוני,
אבל באחרונה הוא נעלם שוב.
למה את רוצה אותו?
אם מישהו יגלה שאתה מחפש אותו, אתה עלול להיות בסכנה.
עכשיו על אחת כמה וכמה אני צריך לדעת למה אני מחפש אותו.
זה עניין משפחתי, לורנזו.
חשבתי שאני בן משפחה שלך.
יקירי, אנחנו רוצים מאוד להאמין שאתה לצדנו.
לצדך. עמדתי לצדך כשהבנים שלך נטשו אותך.
אז אתה מוכן לראות בבנים שלי מפלצות כפי שהם באמת,
להפנות עורף לחברות ביניכם?
מה קרה לנער החולה שפגשתי בספינה,
הנער שננטש בבית מחסה בגיל 4,
הנער שלא ידע טוב לב מהו עד היום שבו הצלתי את חייו?
הנער הזה הוא לא נער השליחויות שלך.
מצאי את האבן הארורה שלך בעצמך.
יש חמישה כופרים, שני בחורים, שלוש בחורות, ואימא שלך לא בבית.
אנזו?
גם הוא לא שם, אם אנחנו מתכוונים לעשות את זה, זו ההזדמנות שלנו.
תראה לי איך היא פועלת.
קודם כול, זאת פצצה.
טוב.
כאן נמצא שעון העצר.
אכוון אותו ל-60 שניות.
60 שניות. הבנתי.
את בטוחה שאת רוצה לעשות את זה?
אין לי בררה. הם גרו בבית שלך 100 שנה.
הם ראו את התצלום שלך. הם יזהו אותך תכף ומיד.
אני רק אומר שאם לדעתך זאת תוכנית מטורפת,
זה הזמן לומר את דברך.
יש גרסה של התוכנית שבה אתה לא דואג לי?
סביר להניח שלא.
ברוכים הבאים למיסטיק פולז! אני קרוליין.
אנחנו לא מעוניינים.
לא! אל תדאגי. אני לא מוכרת שום דבר.
אני השכנה שלך מהמשך הרחוב. -נו, אז?
וואו!
דירה יפה. אהבתי את מה שעשיתם בריצוף.
זה עץ אמיתי?
זה חתיכת חור שחור. לאף אחד לא אכפת מהריצוף.
הבאתי לכם מתנה לחנוכת הבית.
מסורת של מיסטיק פולז.
ולרי אלרגית לטבע.
אניח את זה כאן.
אני ממש מצטערת.
מגושמת.
מאיפה אתם?
המקטורן הזה מוצא חן בעיניי.
תודה. קיבלתי אותו ליום...
מה שהיא לובשת מוצא חן בעינייך?
הוא בסדר, אבל הוא ייראה הרבה יותר טוב עלייך.
קרוליין, כדאי שנמהר לברביקיו.
ומי אתה?
הטרמפ שלה. קר, חייבים לזוז.
קר עוד לא הולכת.
תני לי את המקטורן שלך.
בבקשה! קחי את המקטורן שלי.
תודה. איזו מתוקה את.
להתראות! -רגע.
שכחת לומר לה כמה טוב היא נראית.
הוא נראה מדהים עלייך.
עוד מישהו מריח את זה?
ריק היה כאן. איך איבדנו אותו?
את נועלת נעליים איומות למעקב,
העיניים שלך זבל, ואת איטית.
אני איטית? בילית את השבועות האחרונים באירופה
עם בחור שהעמיד פנים שהוא שיכור, ובכלל לא שמת לב.
אמת.
לאן אתה רוצה ללכת?
שנסתובב, או שנלך ישר?
לפנות פה שמאלה...
וואו. תודה.
אין בעד מה.
רק רגע.
ראית את הרכב מגיע? -מה?
היססת להציל את חיי?
תירגעי. זה ארך שלוש שניות.
שלוש שניות? יכולתי למות.
צודקת, בון. אם לא הייתי פועל,
אליינה הייתה כאן, והכול היה טוב.
מספיק. לא אבלה את שארית חיי במחשבה שאתה מתעב אותי.
מה אני אמור להרגיש, בוני? את כאן.
היא לא. בכל פעם שאני מסתכל בך, מה שאני רואה זה לא את אליינה.
אני ממש מצטערת שזה קרה, אבל גם אני איבדתי את אליינה, דיימון,
ואתה מהתזכורות הבודדות שנשארו לי ממנה,
אתה יכול לתעב אותי, אתה יכול לאהוב אותי,
אבל כך או כך אתה תקוע איתי.
במה זכיתי לכבוד הנדיר הזה?
אני מקווה שלא היית קשורה מדי לבית הזה.
פוצצנו אותו לחתיכות
כשהמשפחה שלך בפנים.
סליחה. מה עשיתם?
הם אינם, לילי,
יש לך עד הלילה לצאת ממיסטיק פולז, או שאת הבאה בתור.
כופרים בני אלפי שנים,
שורדים שעייפים מהחיים ופיקחים יותר מגילם
נעלמו מהעולם במחי יד?
בני, תרשה לי להציע לך עצה אימהית...
ברח.
אנא הצטרפו אליי בהוקרת כבוד לסגנים הבוגרים החדשים
בעודי קורא את שמותיהם ומעניק להם תגים.
כל הכבוד!
איזו עיירה קטנה ומאושרת.
בטח יש להם ההלוויות הכי מקסימות.
נורה, אני מוכנה להישבע שהלב שלך עשוי מזרניך טהור.
תודי שאת אוהבת אותי יותר בזכות זה.
סגן איימי סמית. -את יודעת שכן.
סגן קורנל ויליס.
סגן ריאן פיטרס. -מר...
אנחנו במאה ה-21. מותר לנו להחזיק ידיים.
אלוהים אדירים. זה הדייט הראשון שלך בפומבי? כמה מקסים.
בואי נצא פעם לפגישה כפולה.
מוכרח להיות גבר נואש מספיק כדי להזמין אותך לארוחת ערב.
אפשר להתמקד בנקמה, בבקשה?
סגן טיילור בול.
סגן מתיו דונובן.
סגן טים ג'ונסון.
סגן ג'פרי מוריסון.
סגן ג'ורג' קלהאן.
סגן דון מוריסון.
נדמה לי שיש לנו בעיה.
מצטער על התקלה, אנשים.
באמת...
הצילו!
אלוהים אדירים!
שלום, שכנה.
מספיק!
נאבקתי באופן בלתי נלאה כדי לאחד בינינו מחדש,
מצאתי דרכים לחיות בדו-קיום בעולם החדש הזה,
הקרבתי הכול כדי שנחזור להיות שוב משפחה.
איך אתם מעזים לסכן זאת?
כולכם...
מרחץ הדמים מסתיים כעת.
מה קרה עכשיו? -לא יודע.
חשבתי שפוצצנו אותם! איך הם שרדו?
אין לי מושג.
כל הכיתה של מאט מתים. השריף החדש, מת.
לאף אחד מהאנשים האלה לא הייתה הזדמנות אפילו...
אלוהים אדירים, במה אתה מסתכל?
נתקע לי שבב בצוואר, ואני לא מצליח להוציא אותו.
בוא הנה.
תודה.
כמעט הוצאתי אותו.
יש כאן עבר, לעיירה ולבית הזה, לאנשים האלה,
ואני לא חושבת שיש סיכוי
שמיסטיק פולז תשרוד במלחמה בינינו לבינם,
ואם לילי חושבת שהיא יכולה לשלוט בחמישה כופרים, היא מטורפת.
נדמה לי שאני יודע איך להגיע ללילי.
איך?
בואי נאמר שטוב שדיימון לא כאן.
"אליינה היקרה,
כשתתעוררי, מיסטיק פולז לא תהיה דומה למה שאת זוכרת."
"המצאנו סיפור.
שרפה תת קרקעית פרצה במנהרות מתחת לעיירה...
שרפות משתוללות, רמות קטלניות של פחמן חד-חמצני, וכולי."
"משפחת הכופרים של אימא שלי חזרה.
הכשפים מגנים עליהם.
הם מהירים וחזקים מכולנו,
והם מוכנים לקרוע את העיירה שלנו לגזרים להנאתם. היינו מוכרחים להגן עליה."
- שרפה תת קרקעית כפתה פינוי -
"לילי חשבה שמשפחתה מוכנה לחיות בין בני האדם.
היא טעתה.
האמת היא שאופיים האימפולסיבי מסכן את כל אזרחי העיירה.
סטפן הצליח להשיג עסקה. יש לנו זמן לפנות את התושבים,
ובתמורה, כל מי שיסיג גבול, דמו בראשו מבחינת הכופרים."
ארזי את חפצייך. משפחתך לא מוגנת כאן.
"סטפן וקרוליין עברו מדלת לדלת, פינו תושבים,
הבריחו עסקים, העמיסו בתים, סגרו את העיירה לפני תנועה."
"כולנו ויתרנו על הרבה כדי שלילי תסכים...
אבל אני חושבת שסטפן הקריב יותר מכולם."
תבחרו חדר. יש בשפע.
"אנחנו שונאים אותם, הם שונאים אותנו,
אבל עכשיו לפחות יש בינינו הפסקת אש."
"גם אם זה לא מוצא חן בעינינו, נחלוק בעיירה שלנו,
נחיה זה לצד זה עם האויבים שלנו ככל שיידרש."
מה אתה עושה בספסל של אימא שלי?
ראיתי אותו כאן, וחשבתי לשים אותו בשמירת חפצים,
אחסוך ממנו נזקים עתידיים כתוצאה מכתובות קיר.
כן. בדיוק עמדתי לעשות את אותו הדבר. מה המלכוד?
בחייך. אין מלכוד.
בסך הכול מנסה לעודד אותך, בלונדי.
לא יודע אם שמת לב, אבל המצב כאן נעשה קודר למדי.
אוי, סליחה באמת. לא הפגנתי די שמחה
אחרי שעקרתי עיירה שלמה של אנשים חפים מפשע בגללך?
בגללי? -כן!
אל תקשרי אותי ליצורים של לילי.
אז לאן לקשר אותך?
יום אחד, אתה עוזר ללילי, למחרת אתה נוהג כאן בנחמדות.
תבחר כבר צד, אנזו, אנחנו או הם.
את נשמעת בדיוק כמוה.
משום שהיא לא בוטחת בך,
ולמען האמת, גם אני לא.
איך אירופה?
ריק לא התרשם מהמונה ליזה. משהו שאני צריך לדעת?
יכול לחכות עד שתחזור.
חזרתי!
רוצה לספר לי מי לעזאזל גר בבית שלנו?
העיירה כולה הייתה נשחטת.
אז הורגים אותם וגומרים את הסיפור.
כבר ניסינו את זה.
שלחת את דונובן לפוצץ בית. תשתדלו יותר.
העסקה בוצעה.
אנחנו לא מתעסקים איתם, הם לא מתעסקים איתנו.
נדיב מאוד מצדך, אחי.
אתה צריך להתמודד לראשות העיר,
לא שיהיה כאן מישהו כדי להצביע בשבילך.
מה שהיה היה. אל תעשה בלגן.
מי שכנע אותך להציל עיירה
מלאה באנשים שלא אכפת לך מהם?
כי זה לא רעיון שלך,
ולמאט אין די שכל כדי לחשוב על רעיונות, אז זאת בטח קרוליין.
עשה לי טובה. סגור את הבקבוק בדרך החוצה.
סטפן תולה את שיער הגיבור שלו למען הבחורה.
ואני לתומי חשבתי שהעתיד שלי עגום.
אליינה רצתה שתהיה מאושר, שתחיה,
אפילו עודדה אותך לצאת לפגישות,
אבל אם היא תתעורר ותגלה שכל יקיריה מתו,
אתה חושב שהיא תהיה מסוגלת לסלוח על זה?
אני לא עושה את זה בשביל קרוליין, דיימון.
אני עושה את זה בשבילך.
שעה בערך.
כן, ככה חשבתי.
היי!
בוני, היי! -היי.
לא ידעתי שחזרת.
האמת היא שאין לי מושג איפה אני.
מאט, ויתור על העיירה זה לא פתרון.
אנחנו צריכים לעצור בעדם.
עצרו בעדם, בון, ב-1903,
אבל אז בגדת בקאי, הוא שחרר אותם,
ואני נאלצתי לקבור את כל חבריי ממחלקת השריף.
אז זאת אשמתי?
לא.
זה לא מה שאמרתי.
אני צריך ללכת לסייר.
- מכללת ויטמור -
מה אתה עושה כאן?
היית במיסטיק פולז?
כופר קוצץ את ציפורניו
בחדר המקלחת הראשי שלי עכשיו.
אין לי לאן ללכת.
אז יצא לטובה... שהרכב לא דרס אותי.
בחייך, בוני, אלו היו שלוש שניות.
אתה יודע מה אורכן של שלוש שניות במצב של חיים או מוות?
בשנייה הראשונה, חשבתי על התחושה המדהימה
של אליינה בזרועותיי שוב.
בשנייה השנייה, נישקתי אותה.
ובשלישית, נזכרתי שאת הידידה הכי טובה שלי,
ושאם יקרה לך משהו אצא מדעתי,
אז כן, בוני,
אני אכן יודע מה אורכן של שלוש שניות.
רק בדקתי.
ואני אחכה לה,
ואת תעזרי לי.
גם את תקועה איתי.
הכופרים השתחררו בגללי.
לא, בוני. הכופרים השתחררו כי אימא שלי מטורללת
וכולם מפחדים מכדי לעצור בעדה.
אני לא. אני רוצה להילחם. אני רוצה את העיירה שלנו חזרה.
מסיגי גבול הם משולחי רסן, ידידי.
ומי את?
מכשפה עירונית.
למען ההגינות, את שום דבר אם אטול את כוחות הכישוף שלך.
אנחנו עושים טעות חמורה
כשאנחנו מוסרים את עיירת מולדתנו לידי חבורת טרוריסטים על-טבעיים?
סביר להניח שכן.
די.
אני חולת שליטה שמוותרת על שליטה. אני במצב רגיש.
מה השריף פורבס הייתה עושה?
היא הייתה מגנה על חיי אדם בכל מחיר.
אם כך, לא, אני לא חושב שעשינו טעות.
חשבתי שאחלים מהמוות של אימא שלי.
באמת חשבתי שהזמן יחלוף ושיום אחד אהיה מוכנה להמשיך הלאה,
אבל היא אימא שלי,
ולעולם לא אפסיק להתגעגע אליה.
אלו החיים, קרוליין.
אי אפשר לשבת ולחכות שדברים טובים יקרו,
אבל את כן יכולה לסלוח לעצמך
על שאת מנסה להיות מאושרת בתקופות הקשות.
אלך למגן בקרשים את הדלת הראשית.
סטפן.
אני מאושרת.
אתה עושה אותי מאושרת.
החברה הכי טובה שלי איננה, אימא שלי מתה,
העיירה כולה הרוסה,
אבל כשאני איתך,
אני מאושרת...
וכן, אתה צודק. אני רק צריכה...
מר סולצמן, מאוחר.
אני רוצה לראות אותה.
אני מבין. זאת אשתך,
אבל מדיניות בית החולים קובעת שאפשר לקרר את הגופה ל-30 יום.
מדיניות שהיית מוכן לחרוג ממנה בחודש שעבר.
עכשיו,
אני מציע שתמשיך לחרוג ממנה.
אומרים שברגע שקוברים גופה
תהליך האבל מתחיל.
אני לא מתכנן לקבור אותה.
אני מתכנן להקים אותה לתחייה.
אנחנו בחדר מתים. זה מה שנקרא הומור שחור.
אפשר לראות אותה, בבקשה?
אל תסתיר את הצלקת שלך, בו. אתה ניצול. תהיה גאה.
ולרי! בו! קרה משהו למלקולם!
בו, הצילו! -הוא מת!
אלוהים אדירים! מלקולם!
מצאתי אותו בעיירה. הוא שכב שם.
אלוהים אדירים. שלילי לא תראה את זה.
מלקולם? לא.
לא.
לא!
מתוק שלי.
ילד מתוק שלי.
מי גזל אותו מאיתנו?
מי עשה זאת?
"אליינה היקרה,
זוכרת שאמרתי שהכול מתפרק קודם?
אולי לא הכול."
מה פשר הצורך הבלתי פוסק של כולם לכתוב על כל רגש ורגש?
טוב. הקטע המטרידני הזה רחוק שנות אור מלהיות מקסים.
מה, גם אם באתי להגיד לך שצדקת?
בייחוד כדי להגיד לי שאני צודקת כי כבר ידעתי את זה.
מסתובבת שמועה
שאחד השדונים הקסומים של לילי איבד את לבו.
מה? -לא שמעת?
כן. מישהו הרג את מלקולם. נדמה לי שהוא היה המבוגר מביניהם.
מי הרג אותו? כי הייתה לנו עסקה...
כן. אמון הוא עניין הפכפך.
זה הוביל אותי למסקנה שאם אני רוצה שיבטחו בי
אני צריך להרוויח את זה ביושר.
הצעד הראשון הוא בחירת צד,
והריני כאן.
כל הכבוד לך. אני צריכה להתקשר...
אני מניח שלמותר לציין
שבחרתי בלילי.
- שלוש שנים מהיום -
אמרתי לך לא להטריד אותי עד שאליינה תתעורר.
מצער מאוד. חייבים לזוז. -למה?
היא חזרה.
אני מבין שהיא השתדרגה.
הצלקת שלי נפתחה הבוקר.
הנחתי שהיא חזרה. לא ידעתי שהיא קרובה כל כך.
כדאי שתתרגל, אחי.
היא לא תעצור עד שתמות.