בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
התרופה לערדפות.
את תיקחי את התרופה, אליינה, ואני אקח אותה איתך.
אני לא יכולה לתת לך לעשות את זה
לפני שתיתן לכל האנשים בחייך לנסות להניע אותך מכך.
אני בהריון.
תינשאי לי. -כן.
אם החיים שלי הולכים להתפרק כשהאנושיות שלי תפרוץ חזרה,
אז גם שלך.
ניסיתי להרוג אותך ואז הכרחתי אותך לכבות את זה.
הרסתי הכול.
לפני שנת 1900, לילי התחברה לקבוצת
מכשפות שנודתה מקהילת ג'מיני.
קבוצה כופרת וחסרת רחמים של ערפדים עם כוחות כישוף.
אסור לאפשר להם להימלט לעולם.
הגיע הזמן לעוף מהמקום הזה.
את ממש השתגעת אתמול.
אני במצב נוראי.
אין לך מושג איך מרגיש הרס,
אבל אתה תגלה.
אליינה?
שוב שלום, בוני. -לילי.
חשבתי שסטפן כלא אותך במרתף.
נכון, אבל קל לברוח מבתי כלא.
מי כמוך יודעת. -מה את רוצה?
עליי לחזור על עצמי בכל פעם מחדש? אם עד עכשיו עדיין לא הבנת מה אני רוצה...
את רוצה את משפחת הערפדים-מכשפים המפחידה שלך חזרה.
תוך סיכון שאחזור על עצמי, אין סיכוי.
אין סיכוי?
מה המינוח שאתן המכשפות אוהבות כל כך? "פרצה"?
גם אם יש פרצה, לא אעזור לך למצוא אותה.
הבהרת את עמדתך היטב.
מתברר שלא הצלחתי לעשות את אותו הדבר,
כי נראה שאת חושבת שבאתי לבקש ממך עזרה.
אני לא.
אלו מילים מקסימות, בוני.
הרי לך עוד אחת: תמותי.
וואו. את לא טובה בריצה.
אין לך כוחות כישוף? זאת אשמתי. ישנתי איתך כפיות קודם.
אני חושב ששאבתי את כוחותייך בשינה.
אבל תמשיכי לנסות. זה מקסים, כאילו את חוטפת התקף קטן.
איך אתה...
חשבת שתוכלי להמשיך לדפוק אנשים
ושלא יתלוו לכך השלכות?
עכשיו...
איפה היינו?
קומי, קומי, קומי. קדימה. אין זמן לישון עד מאוחר. צריך להביא את ג'ו.
להביא את ג'ו? -כן.
הכול בסדר?
אני מקווה, בהתחשב בכך שהיא מתחתנת בעוד עשר שעות.
קדימה. פעמוני החתונה מחכים.
- יומני הערפד -
לעזאזל.
הן לא כאן.
מה קרה? -הנעליים שלי.
הנעליים המהממות, היקרות עד כדי גיחוך, שנועלים פעם אחת וזהו.
הן אינן.
את רוצה שאבצע כישוף איתור? -על הנעליים שלי?
זה אפשרי?
לא יודעת, למען האמת.
רק רגע. אני מוכרחה להבין איך מפעילים את הדבר המטופש הזה.
יופי. תשברי אותו. כי השמלה המקומטת שלי
בטוח תסיט את תשומת הלב מהרגליים היחפות שלי.
בחייך. אל תבזבזי את כל הבהלה שלך עכשיו.
עדיין יש לך שמונה שעות עד הטקס.
מימוזה בלא אלכוהול?
ראשית, מימוזה בלי אלכוהול היא סך הכול מיץ תפוזים.
ושנית, אסור לי לשתות.
מישהי צריכה לשתות. את צריכה לשתות. -אשתה, בסופו של דבר,
אבל יש לי סבולת אנושית עכשיו,
והיא זולה יותר אבל הרבה פחות כיפית. לחיים.
לא, לא, לא.
תירגעי.
הטלפון של ג'ו.
בסדר. -זה לא "בסדר" בסדר.
זה בסדר "יש בעיה". -כן, נחזור אליכם. טוב, ביי.
לדניאל יש שפעת.
נשמע כאילו אמרת עכשיו שלדניאל יש שפעת,
וזה בלתי אפשרי כי דניאל היא מארגנת החתונה שלי.
כן.
עד כמה היא חולה? היא עדיין יכולה לעבוד?
תלוי כמה קיא את רוצה בחתונה.
למען האמת, אני חושבת שזה לטובה,
כי לא משנה עד כמה דניאל הייתה טובה, אני די בטוחה שאני טובה יותר.
קרוליין. התגעגעתי אלייך.
גם אני התגעגעתי אליי.
תודה על שהחזרת אותי.
היי.
טוב. יש לנו הרבה מה לעשות ואין לנו הרבה זמן.
אליינה, תשתי משהו. את לא תתעלפי.
בוני, המתג נמצא בצד שמאל מאחור.
וג'ו, אני רואה את הנעליים שלך מתחת לספה.
טוב, עכשיו, מי מטפל בבחורים?
טוב, יש לנו חליפות.
יש לי הטבעות.
והנדרים.
מה עושים עכשיו?
לחיי אלאריק סולצמן,
שאחרי היום, ישכב עם בחורה אחת למשך שארית חייו.
ברצינות, רק אחת. אסור לך אפילו להסתכל לאחר מכן.
לא שבחורות נמרחות על מרצים לתורת הנסתר, אבל...
כן, האמת, כנראה כדאי שתסגור את הפינה כל עוד אפשר.
כן, אתם זוכרים כמה נפלא היה כשרבתם?
סליחה. ירח מלא הערב. מרגיש שמוק במיוחד.
ומה התירוץ שלך?
מה? מה העניין?
מטלות ליום החתונה.
באדיבותה של קרוליין.
קארמה. קארמה נפלאה.
טוב, עניין הבנים טופל באופן רשמי.
הכלה והשושבינה בסידור שיער ובאיפור.
אתקדם למקום האירוע ואתקן את מה שהם הורסים.
אליינה, צבת הסלסול. -כן, אני רואה אותה, קר.
טוב. -אני אנושית עכשיו, לא עיוורת.
ואני גם לא שברירית.
את לא צריכה ללכת על קליפות ביצים לידי.
אני דווקא כן צריכה, כי אם את תלכי עליהן,
הן עלולות לחתוך אותך, את תחטפי זיהום וכנראה תמותי.
את יודעת מה?
בהתחשב במזל שלי, זה בעצם נראה אפשרי.
אז איך זה עכשיו בעולם החיים?
זה שונה. אני אטית יותר.
אני צריכה להסתכל ימינה ושמאלה לפני שאני חוצה את הכביש.
אבל נחמד לא להיות... -להיות מפלצת כמוני,
שמכבה את האנושיות ורוצחת אנשים
במקום להתמודד עם אבל כמו אדם נורמלי?
התכוונתי להגיד שאני לא צריכה לענוד טבעת יום כל הזמן.
אני ממש מצטערת, אליינה,
ניסיתי לפגוע בך
כשאמרתי שלעולם לא תהיי מאושרת באמת עם דיימון משום שלא היית אנושית.
ועכשיו את אנושית,
ואני רק מקווה שזה לא משום שגרמתי לך לחשוב
שתהיו אומללים לנצח.
קר. רציתי להיות אנושית מהיום שבו נעשיתי ערפדית.
חוץ מזה, אני האדם האחרון שאת צריכה להתנצל לפניו.
תודה. רציתי לפתוח בהתנצלות קלה.
סבב הסליחות המבעית.
אם תראי את סטפן, דרך אגב, אני מתחמקת.
אני רק צריכה לעשות סדר בחיים שלי קודם.
קודם כול עם החברים שלי.
סטפן לא חבר?
סטפן... מסובך.
החלטתי להתקדם אליו לאט ובזהירות.
את יכולה להיות רגועה. הוא עסוק עם דיימון היום.
מה קרה לדיימון?
לא הרבה. הוא רק אמר שהוא ייטול את התרופה יחד איתי.
דיימון סלבטור? אנושי? אני...
אני אפילו לא מסוגלת לדמיין את זה.
כן. יש לי תחושה שגם הוא לא.
"בכיף, אהיה השושבין שלך, ריק, אבל קודם כול תבלה עם האנשים הרעים
"כדי שאחי יוכל לחטוף אותי ביום החתונה שלך."
גם ככה אתה שונא חתונות, לא?
אני שונא את משחקי המוחות של סטפן יותר.
מתחשק לך לספר לי לאן לעזאזל אנחנו נוסעים?
בחייך. אלו הימים האחרונים שלך כערפד.
אתה לא יכול להאשים אותי על שאני רוצה לבלות קצת זמן איכות עם אחי.
תראה. הגענו.
מר רוג'רס מחכה לנו?
אתה יודע שמר רוג'רס מת, נכון?
כן, נצטרף אליו בכאילו
אם לא תפסיק ללכת סחור סחור.
זה הבית שגרתי בו
באחד מניסיונותיי הרבים להתחיל מחדש.
ברוך הבא לסיוט הפרברי שלך.
אתה חושב שלא חשבתי על זה עד הסוף? -אני חושב שחשבת על חיים עם אליינה.
אני חושב שלא חשבת על שכנים, על משכנתה...
היי!
או על ילדים.
לא יודע. אולי זה לא הקטע שלך.
תירגעי. תירגעי.
לא באתי לגרום לנזק. -אמר כל מי שאי פעם גרם נזק.
אמרתי ללילי שאבוא לבקר. -אתה סובל מתסביך אדיפוס?
טוב. אתה יודע מה? לא משנה.
סלחי לי, מכשפונת.
אם אתה חושב שאאפשר למזיק כמוך
להיכנס לבקר מזיקה אחרת ביום החתונה של ג'ו,
אתה טועה טעות מרה.
היא בודדה ורעבה. -והיא לא יכולה לאכול את זה.
אני לא מנסה להאכיל אותה. אני מנסה לשמור על שפיותה.
זה מלא בהמון שירים מהעידן האחרון שהיא הכירה.
חשבתי שזה ינחם אותה.
אם את לא מפלצת בכל רמ"ח איברייך, אני מניח שתמסרי לה.
אני רוצה את משפחתי חזרה.
זה הדבר היחיד שרציתי,
שהמשפחה שלי תהיה איתי במקום שאליו היא שייכת.
מה?
היא קשקשה על המשפחה שלה,
ואז התקרבתי אליה, והיא תקפה אותי.
כמו חיה.
נשמע שהיא הגיעה לשלב הטירוף המוחלט של ההתייבשות.
את טוענת שכל זה משום שהיא מתייבשת?
קשה לי להסביר עד כמה זה נורא, אבל כן,
המוח שלך מתחיל לתעתע בך. את מתחילה לדמיין דברים ואנשים.
מה קורה כששלב הטירוף מסתיים?
סטפן אמר שיש לו תוכנית, להחזיר אותה למוטב.
התוכנית הזאת כרוכה בשחרור שלה?
כי אם הוא חושב שהיא מוותרת על המשפחה שלה...
אין לה בררה. בוני, כבר השמדת את "נקודת הזריחה".
ואם יש פרצה?
אני חוששת מכך, אבל נדמה לי שכדאי לשקול ללבוש את השמלה.
משהו לא בסדר. זה לא קשור לשמלה, נכון?
תגידו לי שזה לא קשור לשמלה.
רק דיברנו על העובדה שיש ערפדית מיובשת כלואה בתא
פחות מ-15 מטרים מהמקום שבו אנחנו מתכוננות.
היא עשתה משהו לשמלה? -השמלה בסדר. אני סתם פרנואידית.
טוב. הרכב כאן. מי בא?
קרוליין הציעה בטון מאיים למחצה
שאאסוף את קישוטי השולחנות,
מה שנשמע כמו פשלה של דונובן שרק מחכה להתממש.
אני אבוא!
תודה! -בכיף.
לא, לא שם. שם.
קצת יותר גבוה.
זה לא קצת, אבל...
אבל אני גרוע בפרחים? כן. הנחתי שאת יודעת.
קרוליין, למה אני כאן?
ניסיתי להרוג אותך. האנושיות שלי הייתה כבויה,
אבל עדיין ניסיתי להרוג אותך,
ואתה ידיד שלי, ואני מצטערת.
זה מצחיק.
אני ואת המשכנו הלאה לפני הרבה זמן,
אבל עינויים מצד חברה שלך לשעבר והחבר הנוכחי שלה
אף פעם לא עושים טוב לאגו.
הוא לא חבר שלי.
מה שהוא לא יהיה, אני לא עומד בקצב.
אתה מוכרח לדעת שלעולם לא הייתי עושה משהו כזה אלמלא...
הכול בסדר, קר,
ואם את רוצה לפצות אותי, תני לי אישור לעוף מכאן.
ניסיון יפה, טוב? אבל אילו אני הייתי מתחתנת במזבח שנראה ככה,
הייתי גרושה בתוך שבוע,
אז קדימה, לוקווד. שורה הבאה.
למען האמת, עדיף שתעשי את זה בעצמך.
ליב, מה את עושה כאן?
אתה יודע שג'ו היא אחותי, נכון?
יופי! עוד סליחות.
משקאות יעזרו! משקאות חזקים.
אתה נראה טוב. -תודה.
מה העניינים? -טוב.
עדיין מתאושש מהפציעה? -איזו פציעה?
פציעת הראש שהפכה אותך לבריון חד-הברתי.
חד-הברתי.
חתיכת מילה מפוצצת יחסית למישהי שנשרה מהמכללה.
סליחה. הייתי אמורה להישאר בוויטמור
אחרי שהחבר המניאק שלי אמר לי שהוא לא רוצה לראות אותי שוב?
רק רגע. את כועסת עליי?
איבדתי את אחי ואז את חבר שלי בתוך שבוע.
ובמקום לבוא אליי, ניסית להתאבד.
הייתי פגועה. -זה לא עושה את זה בסדר.
אתה מטיף לי על התפרצויות זעם?
וואו.
אתה יודע מה? אחכה בחוץ.
חתונות של ג'מיני פירושן איחודי קהילה גדולים בדרך.
אליינה אומרת שהיא מתייבשת ולכן היא מטורפת, אבל...
כן.
היא הרגה שני אנשים בשבוע שעבר כשהיא לא התייבשה.
אני יודעת שזה יישמע מטורף,
אבל יש לי סיוטים שהיא וקאי מופיעים בהם.
בבקשה. -מה זה?
כשלבוני בנט יש תחושת בטן, לא מתעלמים ממנה.
מה לדעתך צריך לעשות? -אני יודע מה לא צריך לעשות...
להשאיר אותה לטיפולם של שני אנשים שאנחנו לא בוטחים בהם.
כן, זה נחמד.
רצפת פרקט ברזילאי, חללים פתוחים,
מטבח מעודכן.
איזו מין חיה דרוסה אתה מבשל שם?
בהתחשב בעובדה שאתה צריך לאכול כאנושי,
רציתי לתת לך טעימה קטנה מארוחות הערב העתידיות שלך.
אתה לא מבשל, אליינה לא מבשלת.
למי כבר יש זמן כשיש עבודה וילדים, נכון?
סטייק סולסברי. תתפרע, דיימון.
תזדקק לכל האנרגיה הזאת בשביל זה.
כן? מה זה?
שארית חייך. -ניירת? זה המהלך הגדול שלך?
תרשה לי לשאול, מתי בפעם האחרונה מילאת ניירת מסוג כלשהו...
מסים, ביטוח בריאות, רישיון נהיגה?
כל האידיוטים במדינה עושים את זה. אתה חושב שיהיו לי בעיות עם זה?
יהיו לך בפעם הראשונה שתיתקל באיזה טמבל
שאתה לא יכול להרוג או להפעיל עליו שליטה מוחית.
אולי. ואז אבוא הביתה ואפתח בירה מהמקרר היפהפה שלי מפלדת אל-חלד.
שלא תוכל להרשות לעצמך אם לא תהיה לך עבודה,
ואם אתה עומד להגיד שתוכל ללוות ממני כסף, אתה לא יכול.
אחים לא מתנהגים ככה. -דווקא כן. לא אדע איפה אתה גר.
התרופה תזרום לך בוורידים,
ואם אדע איפה אתה, מישהו יוכל להשתמש בי כדי לאתר אותך
ולקחת ממך את התרופה ולהפוך אותך לגופה בת 172.
מה קרה? לא חשבת עד כדי כך רחוק?
בסופו של דבר, השמועה תתפשט, ואתה ואליינה תצטרכו לעבור דירה.
תצטרכו לבודד את עצמכם, בלי חברים, בלי משפחה.
אלו יהיו החיים שלך, דיימון.
זה יהיה הגיהינום שלך.
כאן הטעות שלך, אחי.
אלו לא יהיו החיים שלי.
אלו יהיו החיים שלי.
אליינה הייתה ברורה מאוד בקשר לרצונות שלה.
זה לא טרייבקה. ניו יורק קצת יותר מדי צפופה בשבילי,
אבל זה מעל בר בבעלותי בסמוך לבית ספר לרפואה.
זה בצפון-מערב איפשהו.
הייתי מספר לך איפה, אבל הבהרת היטב שאתה לא רוצה לדעת.
אבדוק מה קורה למעלה.
אני בכוס השלישית שלי, אז תדבר לאט.
נכון שנינו חששנו שהוא לא חשב על זה עד הסוף?
הוא חשב על זה עד הסוף.
מדובר בדיימון. הוא לא. -הוא מוכן לעשות את זה, אליינה.
הוא תכנן בפרטי פרטים את החיים המושלמים שלכם.
גם אני רוצה חיים אנושיים מושלמים איתו, סטפן, תאמין לי,
אבל החיים לא מושלמים.
טוב? יש לך עוד כמה שעות, אז תדחק בו,
תגרום לו לראות את זה.
היי.
זוכרת שאת מאטה את הקצב?
זה מה שאני עושה. בדיוק לפני שאמרתי לחבר שלי לשעבר
איך לשכנע את החבר הנוכחי שלי לומר נואש על מערכת היחסים בינינו.
מה אם עשיתי טעות איומה כשנטלתי את התרופה?
הטעות היחידה שעשית הייתה כוס השמפניה האחרונה.
אכין קפה לפני שתקיפי את כדור הארץ ותגיעי לסין.
כן, בסדר.
ג'ו?
את בסדר? ג'ו!
ג'ו, ג'ו!
ג'ו?
ג'ו!
תודה.
הרופא קיבל את התוצאות חזרה.
התינוקות בסדר, את בסדר. הוא חושב שזה היה...
התקף חרדה חמור שנבע מלחץ,
היריון, ומחסור חמור באוכל.
כן.
מה הסיכוי שתהיי שושבינה מדהימה
ותשמרי את האפיזודה המשפילה הזאת לעצמך?
אני לא רוצה להדאיג את ריק.
כמובן.
אסור לך לספר לה שסיפרתי לך. -טוב, אבל אני רוצה לראות אותה.
לא לפני החתונה. -אליינה!
ריק, אם יש מקום שצריך להאמין בו באמונות תפלות,
זה מיסטיק פולז.
טוב. בסדר, אבל מה קרה?
הרופאים חושבים שהיא חוותה התקף חרדה.
התקף חרדה שאומר שהיא לא רוצה להתחתן איתי? נפלא.
לא, שאומר שזה יום החתונה שלכם ושני בני אדם קטנים גדלים בתוכה
והיא לא יכולה לרפא את עצמה לבד כמוך, הבל פה של בורבון.
סליחה.
ראיתי אותה נופלת,
והאינסטינקט הראשוני שלי היה לרוץ אליה, אבל לא יכולתי,
ואז ראיתי אותה נפגעת בראש,
ורציתי לתת לה דם ערפדים, אבל לא יכולתי.
רגע. יש לך הרהורי חרטה?
לא, כי אז חשבתי, "מה בן אדם היה עושה?"
אז התקשרתי למוקדי החירום, הבאתי אותה לבית החולים
ואז הנחתי לרופאים לעשות את העבודה שלהם,
והתחושה הייתה מחזקת בקטע מוזר.
למה לא סיפרת לי? -מה לא סיפרתי?
איזו תחושה מדהימה זו להיות אנושי שוב.
בהתחלה חששתי שזה יקהה את החושים שלי,
אבל בדיוק להפך.
אני מרגישה...
מחוברת שוב לעולם.
אני מרגישה... -בחיים?
כן.
כי לחיים שלך יש תכלית שוב. הם סופיים,
וזו...
פחות או יותר התחושה הכי מדהימה בעולם.
הכנתי לכם משקאות מדהימים
עם קצת טקילה.
טוב. המון טקילה.
ורק אחד מכם כאן.
מה עשית? -לא עשיתי שום דבר.
הוא אמר בכעס.
שום דבר לא השתנה.
מה? משום שהיא נכנסה בשמלה יפה ותספורת חדשה,
אני אמור לשכוח איך היא התנהגה?
לא. אתה אמור לדבר איתה כמו מבוגר ולפתור את הבעיות ביניכם.
את לא יודעת על הבעיות שלנו. -לא, אבל אני יודעת על הבעיות שלך.
אלא אם כן מקובל עליך לצלוח שבועיים בלבד באקדמיה לשוטרים
ואז שלא תהיה לך תכלית בחיים.
לפחות כשהיה לך אותה, ניסית, טיילר.
את נותנת לי עצות במערכות יחסים
אחרי כל הדרמות שלך עם סטפן השנה? תעשי לי טובה.
תפתרי את החיים הדרמטיים שלך. תני לי לדאוג לשלי.
- סטפן -
אני מצדיע לך על המאמץ, סטפן,
אבל אני חושב שהגיע הזמן לסיים את סבב "אלו הם חייך".
יש לך הכתובת?
כן. הטוקסידו במכונית. אנחנו מוכנים לתזוזה.
יופי. רק עוד דבר אחד. -מה עכשיו?
תרצה לי על כביסה, החלפת שמנים, היגיינה אישית?
פרדות. -מה איתן?
אני מניח שלא באמת חשבת על זה, נכון?
מה אם אתה ואליינה לא באמת נפשות תאומות?
אתה יודע שאני לא מת על תוויות, אחי, אבל אני חושב שאנחנו מסודרים בחזית הזאת.
כן. אתה נשמע כמוני לפני ארבע שנים.
אליינה ואני, גם אנחנו היינו נפשות תאומות.
תיזהר, סטפן.
אני סך הכול מציאותי.
מה יקרה אם משהו ישתבש? אתה עדיין אנושי, עדיין מבודד, עדיין לבד.
לא יקרה. -כן. כי זוגות נשארים יחד לנצח.
הם אף פעם לא רבים, הם אף פעם לא פוגעים זה בזה,
הם אף פעם לא מתרחקים.
תן לי להראות לך.
אתה עדיין ער.
לילה קשה?
פשוט... ארוך.
אני כל הזמן אומרת לעצמי
שעוד כמה שנים של התמחות, ואהיה חופשייה.
בואי שבי, תשתי איתי משהו.
האמת היא שאני קצת עייפה. אני הולכת לישון.
אוי, לא! לאליינה יש עבודה. שמישהו יעזור לי!
זה רק אחרי שנתיים. חכה שתגיעו לשבע שנים.
שלום.
אתה שיכור.
אני מרגיש שיפוטיות,
וזה מוזר. את זו שרצתה שאהיה בעלים של בר.
רציתי שתהיה הבעלים שלו, דיימון, לא שתתעלף בו בכל לילה.
כן? הבר הזה מפגין הרבה יותר חיבה ממך.
רק עכשיו סיימתי את ההתמחות שלי, דיימון. אני קורעת את התחת כדי לבנות קריירה.
אני שותה את התחת כדי לבנות את שלי.
אם אתה אומלל עד כדי כך, פשוט תמכור את הבר.
ומה אעשה?
לא אכפת לי, דיימון. מה שאתה רוצה לעשות.
זה בדיוק העניין, אליינה.
אני לא יכול לעשות את מה שאני רוצה לעשות
כי מה שאני רוצה לעשות זה לשתות כל הלילה בלי להשתכר,
לנהוג במכונית שלי כמו פסיכופת
בלא פחד מהמוות.
אני רוצה למלוק למישהו את הראש בלי שיעצרו אותי.
אתה צודק, דיימון. אתה כבר לא יכול לעשות את הדברים האלה יותר.
בגללך.
אני לא יכול בגללך.
תגיד את זה כבר.
זאת הייתה טעות ארורה. -אתה צודק.
זאת באמת הייתה טעות.
צא לי מהראש!
אני מבין מה אתה עושה.
לא מדובר בבדידות שלי.
מדובר בבדידות שלך
בלעדיי, בלי אליינה.
אנוכי להחריד מצדך, אחי.
גם אם אתה ואליינה תעמדו לפני כל הסטטיסטיקות
ותישארו מאוהבים יום-יום, שעה-שעה...
עדיין לא תוכל לשלוט בחיים ובמוות.
היא אנושית. היא יכולה למות בכל רגע.
איך החיים שלך ייראו בלעדיה?
אתה גורם לנו להתרחק,
מפריד בינינו ואז הורג אותה?
זה אכזרי, אחי. -היא רצתה שאהיה אכזרי.
זה גם רעיון שלה?
זה מצחיק,
כי שני האנשים הקרובים ביותר אליי הם גם השניים הכי סדיסטיים.
אם תעשה את זה, דיימון, תהיה אנושי לנצח.
לא משנה מה יקרה, אין דרך חזרה.
מה לדעתך אני צריך לעשות?
זה בדיוק העניין. אני לא יכול להגיד לך,
אליינה לא יכולה להגיד לך.
אתה לא יכול לעשות את זה בשבילי או בשבילה.
אתה מוכרח לרצות להיות אנושי בשביל עצמך.
שמפניה? -כן.
סליחה. הם צריכים עוד משקאות שם. תודה.
איפה ג'ו? היא... -היא בסדר. שחררו אותה.
יופי. יש כניסה אחורית שהיא יכולה להשתמש בה
כדי שלא יראו אותה. -טוב. אמסור לה.
נפלא. -סטפן.
אלך לחכות לג'ו.
טוב.
אני לא רגיל להבריח אנשים.
אנשים מרגישים לא בנוח במחיצת הסלבטורים בטוקסידו.
זה מעורר...
רגשות.
אליינה אנושית שוב. אני מרגיש חילופי אחים נוספים?
הוא איתך?
לא. הוא היה צריך זמן לחשוב.
זה נשמע מבשר רעות.
אתה לא רוצה שהוא ייטול אותה, נכון?
זה לא תלוי בי.
סטפן, אני לא הוא. אתה יכול להגיד לי איך אתה מרגיש באמת.
ברור שאני לא רוצה שהוא ייטול אותה. הוא אחי.
המחשבה שאאבד אותו היא...
כן, אני יודעת.
אז מה לדעתך הוא יעשה?
לא הכרת את דיימון כאנושי.
הוא היה חסר תכלית, תמיד חיפש משהו מעבר,
מתוק וכן עד כדי כאב
אבל מעולם לא חזק.
זה קרה לאחר מכן כשהוא מצא את עצמו,
כשהוא נעשה לדיימון באמת.
הוא אוהב להיות ערפד,
ואני לא חושב שהוא אי פעם יוותר על זה.
היא תהרוג אותנו.
חשבתי שכל העניין הוא שאנחנו נשלוט בה.
לא לילי. קרוליין. החתונה מתחילה בעוד שעה.
רק צריך לעלף אותה ולסחוב אותה לחדר הדוודים.
חצי שעה לכל היותר.
בוני.
אנזו כנראה שחרר אותה.
אני צריכה להזהיר את כולם.
מאט?
מאט, מה קרה? -אני לא יכול לנשום.
כאילו מישהו מוחץ לי את הגרון. -טוב. רק רגע. אני...
מאט.
תה, בבקשה.
ארל גריי.
ובמה זכיתי לכבוד?
שמעתי שניסית להביא לי משהו שנקרא נגן אם-פי 3.
אני לא לגמרי בטוחה מה זה, אבל בכל זאת, רציתי להודות לך.
ושחררו אותך מהתא כדי לעשות את זה?
מובן שלא, אבל אני רבת תושייה.
אני אמור לחשוש
מפני משתה מרטשים קרב? -האמת היא שלא,
אל לך לחשוש.
הייתי מרטשת כי איבדתי את משפחתי.
אבל היום, אני מקבלת אותם חזרה.
אם אתה מנסה לארגן פגישה סודית...
אל תדאגי. אני לא.
אני רק צריך עזרה בעניין הנדרים שלי.
מה מתחרז עם מלחציים של שדה הקרב?
גירושים?
איך שלך מתקדמים?
תפסיק לנסות להוציא ממני ספוילרים.
המקום הזה שורץ בבני ג'מיני.
מי ידע שאתם רבים כל כך?
אין הרבה מה לעשות בקהילה למעט להתרבות.
לא ראית את אבא שלי, נכון? -לא, למען האמת,
אבל יצאת גדולה כשהזמנת את מי שניסה לרצוח אותך לחתונה.
הוא נותן מתנות ממש טובות.
ולעולם אל תגיד: "יצאת גדולה" לאישה בהיריון.
אני שונא שאני לא יכול לראות אותך עכשיו.
אני אוהבת שאתה שונא את זה.
נתראה בקרוב. -להתראות.
אם כך, אולי מוטב שאשאיר את המתנה שלי ואלך?
אבא. מה אתה עושה כאן?
את הבת שלי,
ואני...
אני לא מצפה שתשיבי בחיוב, אבל...
אם לא הייתי מבקש לפחות ללוות אותך במעבר,
לא הייתי מסוגל לחיות עם עצמי.
את מתחמקת ממני.
מה? לא. אני לא מתחמקת ממך.
אני מנסה לארגן את כל הקרקס הזה כאן.
ראית איפה שמו את הבר?
קרוליין...
אפשר לדבר?
טוב. תגידי את זה כבר. אני טועה,
אני שם את עצמי במרכז, אני נוהג באנוכיות. -לא. מצטערת.
לרצות לא לאבד את אחיך ממוקם נמוך מאוד בסולם האנוכיות.
מצד שני, לכפות על מישהו לכבות את האנושיות שלו,
מהצד השני, זה...
כן. זה... זה מדורג גבוה.
כן.
אתה שונא אותי?
לא. ברור שאני לא שונא אותך.
זה לא אומר שאני לא שונא את צורת ההתנהלות שלך.
כמוני כמוך.
הכנתי רשימה...
של כל הדברים שעשיתי מאז התאהבתי בך.
זה התחיל בקיץ שעבר כשעזבת.
פיתחתי קיבעון לגבי המיקום שלך,
תהיתי למה אתה לא חוזר לטלפונים ממני,
אמרתי לך שאני שונאת אותך כשהרגשתי שמתעלמים ממני,
פספסתי את הרגעים האחרונים עם אימא שלי כי נישקתי אותך,
ואז היא מתה... -קרוליין.
ורק הייתי צריכה שתגיד לי שאתה מרגיש משהו כלפיי,
ולא אמרת לי,
וזה השפיע עליי עד כדי כך
שעשיתי את הדבר הנורא ביותר שערפד יכול לעשות.
כיביתי את האנושיות שלי,
וכשחשבתי שאני לא יכולה לעשות משהו גרוע יותר מזה,
גרמתי לך לכבות את שלך.
אני סולח לך.
כן, אבל זה העניין, סטפן.
קרוליין הישנה לא הייתה סולחת לי.
היא הייתה מפליקה לי ואומרת: "מה לעזאזל את עושה?"
אני שונאת את איך שזה גרם לי להרגיש.
משום שאת חולת שליטה שאיבדה שליטה.
אני מרגיש אותו הדבר כשאני לידך.
זאת מהות האהבה.
להיות פגיע.
לוותר...
על שליטה.
אני יודעת...
אבל במקום שבו אני נמצאת עכשיו בחיי
עם האשמה והאבל, שליטה היא כל מה שיש לי,
ואני חושבת שאני לא יכולה לוותר עליה.
היי.
שמלות של שושבינות אמורות לגרום לך להיראות כמו יצורה, לא?
ג'ו הקלה עליי.
דיברתי עם סטפן.
הוא לא הקל עליי.
מתברר שזאת אשמתך.
הטיעון שלו היה משכנע למדי.
הייתי נחוש בדעתי...
אבל אז...
הרסת לי את הכדור!
יש לך מזל שלא הרסתי לך את הפרצוף!
תיכנס פנימה, תביא את מפתחות המכונית מאימא. אני נוסע לחתונה.
במחשבה שנייה.
אל תשכחי את... -את השאריות.
אני יודעת. אמרת לי שלוש פעמים.
ארבעים שנה, ובכל פעם,
"זכרת את השאריות"?
כאילו אני נעשית סנילית או משהו כזה.
אני נוטל אותה.
הייתי ערפד במשך תקופה ארוכה, אליינה.
היה פיצוץ,
אבל אוותר על זה בן רגע כדי להיות בעלך,
בן זוגך,
אבא של הילדים שלך.
אתה לא יכול ליטול אותה רק בשבילי.
זה מה שאת וסטפן כל הזמן אומרים, אבל אתם טועים. אני יכול.
אני יכול ליטול אותה בשבילנו.
טוב? כי גם אם זה לא יצליח,
גם אם הכול ילך לעזאזל, גם אם אהיה אומלל ובודד,
הסיכוי הכי קטן לחיים מושלמים איתך
טובים לאין שיעור מחיי אלמוות בלעדייך,
ואני יודע את זה, אליינה. אני אוהב אותך...
ואוהב אותך עד שאנשום את נשמת אפי האחרונה בעולם.
איפה אתם, לעזאזל?
בוני ומאט כבר דפקו נפקדות, ועכשיו את ודיימון?
מה נסגר איתכם? זאת חתונה.
זה אמור להיות הערב הקסום של ג'ו, ואתם הורסים אותו.
אנחנו מתחילים בלעדיכם.
זה לא מצחיק.
זה קצת מצחיק.
אני לא רוצה להגיד לך איך לנהל את החתונה שלך, אבל...
אנחנו לא מחכים יותר! תגיד להם להפעיל את המוזיקה.
אני חושב שהיא מתחילה.
מה? לא. מה השעה?
אלוהים אדירים. לא.
לא, לא, לא. אנחנו ממש מאחרים.
את זו שלא הצליחה להוריד את הידיים ממני. -דיימון.
תלבש את הטוקסידו.
אני לובש, אני לובש.
אני מקווה שזה היה שווה את זה.
למען האמת... -דוחה. לא הזמן המתאים, טוב?
ראיתם את בוני או את מאט?
הם לא כאן עדיין? -לכו,
לכו. קדימה, קדימה. -טוב.
בוני.
זה היה...
נו?
עושה רושם שאני מצטרף למועדון בני האדם.
זה ערב גדול לשנינו.
אני גאה בך. -גם אני בך, חבר.
ברוכים הבאים, משפחה וחברים, לערב הקסום הזה,
לחתונתם של אלאריק סולצמן וג'וזט לאפלין.
ג'וזט ואלאריק הכינו נדרים משלהם.
זה לא יכול להיות כאן. אין כאן אף אחד.
אולי חברייך מסרו לך את הכתובת הלא נכונה.
הם לא אלו שמסרו לי את הכתובת.
אז מי מסר לך?
אף אחד מאיתנו לא אמור להיות כאן עכשיו.
במשך כל חיינו התחמקנו מהגורל
וגברנו על הסיכויים,
אבל בזכות זה,
זכיתי לפגוש אותך,
האישה הכי יפה,
הכי מצחיקה והחכמה ביותר
שהכרתי בחיי.
את מעוררת בי השראה.
את מראה לי שאושר
הוא משהו שאני באמת יכול להשיג בחיי.
ולכן...
אני מבטיח להיות איתך, ולאהוב אותך,
ולחמוק מהגורל איתך
למשך שארית חיינו.
ג'וזט?
אלוהים אדירים.
קשה לדבר אחרי זה.
על החיים ועל המוות.
אלאריק סולצמן,
אתה...
ג'ו? מה יש?
אלוהים אדירים.
ג'ו?
אלוהים אדירים. לא!
לא, לא, לא.
אלוהים אדירים. לא! לא, לא, לא.
התכוונתי לחכות ל"עד שהמוות יפריד בינינו",
אבל זה נראה קצת על הדקה.
לא.
לא ככה?
התגעגעתם אליי?
לא?
נו, טוב. יי?