Az előző részekben:
Kai 1903-ban maradt.
- Tehát Kai eltűnt? - Ráadásul végleg.
- Terhes vagyok. - Gyere hozzám!
Persze mindig is vágytam családra. Nekem már teljesen kizárt.
A századfordulón az anyád összeállt egy csoportnyi
Geminiből kiátkozott boszorkával. Eretnekek, könyörtelenek.
Vámpírok boszorkányhatalommal. Sosem szökhetnek meg.
Átváltoztatott, majd ott hagyott egy rakás fejetlen hullával.
Miután átváltoztattam, a barátaimmal elrabolt a Gemini Gyülekezet.
Az aszcendens az egyetlen, ami visszahozhatja a társaimat.
- Ha ember lennék, nem működne. - Pontosan.
A vámpírizmus ellenszere. Ott hagytam, hogy megtaláld.
Mivel Damon sosem adta volna át neked.
- Miért titkoltad előlem? - Nem akarlak elveszíteni.
Én sem akarok nélküled élni.
Akkor is megiszod. És én is iszom veled.
Ne is mondd! Leléptél a kórházból, és jössz tesztet javítani.
Hogy te milyen jól ismersz!
Csak azt nem tudod, hogy inkább könyékig turkálnék epében,
semhogy esszéket osztályozzak.
- Ezt akkor nemnek veszem. - Most esett le,
hogy ez az utolsó műszakom facér nőként.
- Már alig várom az esküvőt. - Én pedig számolom a napokat.
Én is.
Dr. Laughlin?
- Igen? - Baker őrmester vagyok.
- Beszélhetnénk valahol négyszemközt? - Persze.
- Miről lenne szó? - Saltzman professzor kapcsán jöttem.
Tudomásom szerint jegyben járnak.
Valami baj van?
Nem.
Minden tökéletes.
Istenem, nem! Nem kell...
Meglepetés!
Nem! Ez nem lehet igaz.
- Boldog leánybúcsút! - Boldog leánybúcsút!
- Mi a fene folyik itt? - Boldog legénybúcsút!
Csak a miénk az egész bisztró. Ez a mennyország.
Ha Caroline is itt lenne, fürdőbe mennénk.
- Csakhogy ő felszívódott. - Érthető.
- Szegényke. - Gondoltam, inkább tömjük a képünket.
- Zsenik vagytok. - Várj már, te nem vega vagy?
- Bonnie, ne szúrd el! - Csak szólok, hogy ez nem vega burger.
A baba elégedetlen volt a zöldséggel.
És ez az én bulim. Azt eszem, amit akarok.
- Bárcsak ez vodka lenne! - Ugye?
Hé, tudni sem akarom, mit csinál Ric!
- Biztos, moziba mentek. - Ja, vagy minigolfozni.
Elmegyek ketchupért.
Akkor megbeszéljük?
- Mit? - Komolyan.
Úgy kell harapófogóval kihúznom belőled?
- Tudok az ellenszerről. - Tényleg? Hogy lehetséges ez?
Damon felhívott, és elmondott mindent. Azt is, hogy veled együtt meginná.
- Damon felhívott? - Beszélni kellett valakivel,
miután ott hagytad, anélkül, hogy reagáltál volna rá.
- Azért ez nem egészen így történt. - És idézem:
"Úgy nézett rám, mintha űrlény lennék, és teleportált a szobából."
Damon Salvatore eléd áll, és közli, hogy ismét ember lenne.
Te nem rezelnél be?
Na, és idő kellett, hogy feldolgozzam.
Huszonnégy órája még azt sem tudtam, hogy lehetőségem van rá.
- De te ember szeretnél lenni. - Igen.
Vagyis akartam.
Komolyan, most már annyira komplikált.
Ugye még nem laktatok jól?
Felajánlottad, hogy beveszed az ellenszert?
Csak álltunk ott, és kicsúszott a számon.
- Értem. Egyébként hogy működik? - Egyszerű.
Elena legurítja, ismét ember lesz.
Majd én iszom belőle, és ha nem csapolnak le,
szépen megöregszünk, és náthában halunk meg.
- Elhamarkodtad, és most bepánikoltál. - Nem hamarkodtam el.
Damon, ha beveszed az ellenszert, többé nem lehetsz vámpír. Érted?
Figyelj rám! Rájöttél, hogy elhamarkodtad.
- Így van? Most meg berezeltél. - Magadról beszélsz?
- Komolyan ember szeretnél lenni? - Csak Elenával akarok lenni.
- Mit szól ehhez Stefan? - Te facér léted
utolsó éjszakáján akarod megtárgyalni az egzisztenciális krízisemet?
Damon, mondd, hogy a 166 éves öcséd tudja,
hogy emberré szeretnél válni!
Majd elmondom.
Valamikor.
Rád!
Bocs, hogy késtem.
Tekintvén, hogy a házigazda pár napja kinyírt volna, megértelek.
- Miért? Richez jöttünk, nemde? - Meg az ingyen piáért.
Sör meg fájdalomcsillapító egyenlő kórház.
Most kezd érdekelni a matek?
- Téged ki hívott meg? - Damon.
Még sosem jártam legénybúcsúban.
Látom, mi a pláne benne.
- Hol van Stefan? - Nem tudom. Nem izgat.
Szia! Caroline-t hívtad, de úgyis tudod.
Azért hagyj üzenetet, és visszacsörgök. Szia!
Milyen vidám a hangpostád!
Erről jut eszembe, a háttérben hallható tompa dübörgés oka,
hogy Damon átengedte a házat
Ric legénybúcsújára.
Dacára annak, hogy anyánk úgy tűnik, most már itt lakik.
Akit persze elkerülünk, ha netán nem tudnád.
A lényeg csak annyi lenne, hogy hívj vissza!
Különben nem lesz indokom
elkerülni mindazt, ami mostanság velem történik.
Nagyjából azt csinálom, amit te, ami persze érthető,
csakhogy pocsék az időzítés a gondjaim okán.
Itt lenne a helyed.
Gyere haza!
Milyen bájos monológ volt!
- Mit keresel a szobámban? - Számtalan helyen lennék szívesebben.
Mondjuk hordágyhoz kötözve, miközben kivágják a lépemet.
Sajnálatos módon itt vagyok,
mert anyád segítségre szorul.
- Az anyám? - Imádott aszcendense megsemmisült.
Ezt rosszul viseli. Foglalkozz vele!
Mi a fenét tudsz az anyámról?
Szervusz, anya!
Úgy érzem, ideje elcsevegni.
Igazán szükségtelen az aggodalom.
Csak egy kis friss levegőt akartam szívni.
Miért jár a kezed? Drogos tikk?
Nekem is szokott. Furcsa, hogy örököltem tőled.
Mit akarsz? Szerinted így tudunk majd jobban kötődni?
Nem. Érthetően a tudomásomra hoztad az érzéseidet,
miután hazugságok hálójával visszakapcsoltál.
Nem tudom, mit mondott Lorenzo, de biztosíthatlak, jól vagyok.
Enzo sok mindent mondott.
Egyebek közt azt is, hogy miután megfosztottak a végső reményedtől,
kifordultál magadból az este.
Pillanatnyi megingás.
Mivel tőled örököltem a rippergént, hálás köszönet egyébként,
- megbeszélhetnénk. - Nincs miről beszélgetnünk.
Tudod, személy szerint, amikor kezdem úgy érezni, hogy átlépem a határt,
amikor nyáladzani kezd a szájpadlásom...
Nálad is így kezdődik?
És a vénáim viszketni kezdenek. Elviselhetetlenül.
És az éhség szinte felemészt.
Minden hang.
Illat. A világ körülöttem szétesik.
És nem hallok mást, csak a vér lüktetését.
Akkor úgy érzem, hogy az engem illetne.
De neked nincs ezzel gondod, ugye?
Halálra iszod magad? Ez a nagy terved a jövőre?
Csak egy pontja a szabályzatodnak. Ó, bocs! A teljes szabályzatod.
Nem lépünk le innen? Gyere!
Hazaviszlek.
Hogy állsz a kiképzőprogrammal?
Ezért vagy velem ilyen görény?
Részben. Betegszabadságon vagyok, így tájékoztatnod illik.
Taylor helyettes végre nem hív Sütinek.
- Ez is haladás. - Talán, mert a héten szabadságon van.
Miután hülyére verted az újoncok előtt.
Igaz, de szerintem megérdemelte.
Neked meg mi bajod van? Ennyire képtelen vagy visszafogni magad?
A program által kezdhetnél valamit magaddal.
Nem. Neked kell arra. Mert rájöttem, hogy a melóban
előbb-utóbb majd rá kell lőnöm valakire.
Megölhetem, és soha többé nem akarok farkas lenni.
Hidd el, ez nem törvényszerű, Tyler!
- Csak némi önkontroll kell. - Fogd vissza magad, Matt!
Te fogd vissza! Gyerünk!
Nem éri meg.
Merre vagy? És mondd, hogy vetkőzős csaj is van!
Próbáld elképzelni ennek a pontos ellentétét!
Ugyanis anyánkkal vagyok.
Ezt nem akarom elképzelni.
Tudsz róla, hogy ő teremtette meg Enzót?
Ez lehetetlen.
- Enzo átváltozott 19... - 03-ban.
Kiderült, hogy ugyanazon a hajón utaztak New Yorkba.
Beteg volt, anyánk megszánta.
Azt hittem, hiányoznak belőle az anyai ösztönök.
Eluralkodott rajta a ripperhajlama.
A tegnapi kis húzásod az aszcendenssel kihozta a sodrából.
Akkor mit keres az utcán? Zárd be, majd csatlakozz a partihoz!
Jó, majd csatlakozom, ha alkalmas.
Még valami?
Semmi.
Csak puszi anyunak! Vicc volt.
Látod? Ezt nevezem én kihagyott lehetőségnek.
Most elmondhattad volna, hogy becserélnéd a szemfogaidat
- a nyugdíjra. - Fogalmam sincs, mire célzol.
Tudod te.
Előfordulhat, hogy leitattam Alaricot,
hogy fülembe súgja az információt.
Hát, te vagy az utolsó,
aki értékes információ visszatartásáért letorkollhat, drága fogadott öcsém.
- Mikor mondtad volna el? - Mondjuk,
amint hajlandó vagy végre visszahívni.
- Sok dolgom volt. - Az ellenszer okán szervezkedtél?
Ne fáraszt magad! Nem iszod meg.
Ki mondja?
Te.
Önző vagy, Damon. Nem akarod te az emberlétet.
Ne értsd félre, bírom benned! Egy férfi legyen következetes!
De higgy annak, akit ott hagytál halálra égni,
hogy mentsd a saját bőrödet!
Ekkorát nem változunk.
Még Elena Gilbert bűvöletének hatására sem.
Amúgy csirió!
Lényegében Damon a lánykérés vámpírverzióját adta elő,
és ott hagytad?
Azt mondtam, átgondolom. Miért rólam van szó? Ez a te bulid.
Hidd el, inkább erről beszélgetnénk,
minthogy még keresnem kell egy tűrhető esküvői ruhát.
Vagy hogy a húgom nem lesz a tanúm, mert nem hajlandó felvenni a telefont,
vagy hogy nem tudom abbahagyni az evést, egyáltalán.
Talán soha.
Szóval a nagy döntés.
- Halljam! - Szerintem idd meg! Eldöntetett.
Hiányolnám az előnyöket.
Mondjuk, hogy nem tudom megbűvölni a bisztró tulaját,
- vagy mi lesz, ha megbetegszem? - Vagy,
ha az emberi éned nem szereti Damont?
- Ki kellett mondani. - Ez nevetséges.
Természetfelettiként is önmagad vagy.
Volt bosziként egy egykori vámpír neje leszek.
A lelked mélyén tudod, mit akarsz.
A szerelem mindig is hit kérdése.
Merészen át kell ugranod egy lávafolyam felett, és összetörhet a szíved,
vagy te lehetsz a legboldogabb a világon.
Én örülök, hogy elugrottam.
A falra festett ördög.
DAMON TOWN SQUARE. TÍZ PERC.
Kitalálom! Öltáncot kaptál, és bűntudatod van.
- Honnan tudtad? - Nagyon vicces.
Ti ugyan szétpartizzátok magatokat, de én a kajától vagyok felpörögve.
Ezért járod a várost sült krumplit zabálva?
Nézz fel!
- Hogy kerülsz oda? - Kiszellőztettem a fejemet.
Komoly kérdést tettem fel egy lánynak, aki faképnél hagyott.
- Milyen aljas! - Semmi baj.
Biztos, ő is a lelkét vizsgálgatja.
- Kérsz? - Ha felhozod.
Látod, milyen fincsi a vérpótlék?
- Te kigúnyolsz. - Jaj, dehogy gúnyollak!
Megtanítalak rá, hogy fojthatsz el egy veszélyes ösztönt
társadalmilag elfogadható módon. Nézd, vagy ez, vagy mókusvér!
Hacsak nem a nyulakra buksz.
Próbáltál nyulakra vadászni? Megalázó.
Képzeld, hogy valami oly kedves a szívednek 150 éven át,
erre elragadják tőled!
Hidd el, lesújtó érzés! Elvesztettem a barátaimat. Hadd gyászoljak!
A gyászod figyelmet von magára.
És szerencséd, hogy nem Damon vagyok, mert akkor egy cellában ülnél mostanra.
Te más vagy. Te szeretnél kötődni.
Vagy ez csak ripper a ripperrel beszélgetés?
Jó útra tértem.
És úgy érzem, ezt a kapcsolatot érdemes megmenteni.
Nem. Nekem nem fog menni.
Te vagy az egyetlen,
aki tudta, mit mondjon, hogy emberré tegyen.
- Damon rágta a számba. - És sikerült.
Csak azt mondom, a lelked mélyén nyilván
még ma is érzel valamit irántam.
Stefan, a nő, aki felnevelt,
akit folyton vert a hűtlen, erőszakos férje,
gyenge volt.
Megbetegedett, és meghalt.
Majd megszületett egy új Lily.
Aki hatalmával megszerezheti, amit akar, és családra lelt, akik befogadták.
Amikor rád nézek,
nem a szeretet hiánya a gond.
Csak arra a szánni való nőre emlékeztetsz,
kinek a létezéséről is elfeledkeznék.
Akkor, hát, kezdjük elölről!
Tiszta lappal.
Engedd, hogy segítsek neked átvészelni!
Valami egészen újba kezdhetünk.
Csak bíznod kell bennem.
Sosem tudtál a szemembe nézni, mikor hazudtál.
Bocsánat a rumliért!
- Imádok itt lenni. - Élvezd, amíg lehet!
És tankolj fel krumplival!
Mert az embernek a zsír nem barátja.
Komolyan mondtad, hogy meginnád az ellenszert?
Vagy csak megijedtél,
- hogy elveszítesz? - Őszintén?
Mindkettő.
Tudom. Én is félek kicsit.
Félek, hogy ha megiszod,
elveszítesz valamit, amit szeretsz. A vámpírlétet.
Boldogtalan leszel, és egész életünkben megvetsz miatta.
Nem nagy ügy. Morcosan rémszexi vagyok.
Komolyan beszélek, Damon.
Készen állsz erről lemondani?
Majd folytatjuk.
- Most mutatnék valamit. - Hová megyünk?
Először is leugrunk, hacsak nem akarsz lépcsőzni.
- Csak egyszer élünk, igaz? - Egyszer vagy kétszer.
Aljasságra vall egyedül vedelni egy 1000 dolláros bourbont.
Tehát rászántad magad. Igába hajtod a fejed.
- Családot alapítasz. - Igen.
- Ez lenne a terv? - Részeg jó tanács?
- Halljam! - Harminc öltéssel varrtak össze.
Minden barátom gyilkos, kivéve téged.
Ember vagy. Vagyis kész csoda, hogy még életben maradtál.
És egy barom, hogy gyereket akarsz itt.
Ha ez lenne a köszöntőd, elég gáz lenne.
Menj el! Ez a tanácsom.
Fogd a vidám menyasszonyodat, a kisbabát és a mesés életeteket,
és menjetek!
Mielőtt túl késő.
Korán hazamentél, mert nem érezted jól magad.
És nem emlékszel semmi szokatlanra a ma estéről.
Indulj haza!
Üvegcserepek mindenütt, a friss vér letaglózó szaga.
Látom, jól ment a családi találkozó.
Neked mi tartott idáig? Egyedül bűvöltem meg az egész éttermet.
Damont kajtattam. Elindult, hogy megkeresse Elenát.
Hogyne. Nem veszi fel a mobilját, vagyis most magunkra maradtunk.
Csak te meg én.
Milyen szépen hangzik, nemde?
Lassan hozzá is szokhatunk.
Miről beszélsz?
Elfelejtettem.
Te nem tudsz róla.
Damonnél van az ellenszer.
És ha hihetünk a locsogásának, Elenával együtt beveszi.
Csak tudnék róla, ha a bátyám emberré akarna változni.
Elnézvén a sokkot a képeden, nem tudod.
Nyugodtan álldogálhatunk, és vitázhatunk a hír értékén,
vagy szétválunk, és megkeressük anyádat, mielőtt beindulna.
Melyiket válasszuk?
Ajaj! Damon eltérítette Elenát.
Na, nem visszük máshová a bulit?
Az ágyamba. Ha el tudok indulni.
Jaj, Istenem!
Jó estét, Ms. Bennett!
Séta közben megláttam az ablakon át, gondoltam, "Ismerem őt.
Ez az ifjú hölgy tette tönkre az életemet."
- Ő meg ki? - Lily Salvatore. Légy óvatos!
Bonnie elpusztított valami számomra kedveset.
És most szüntelen csillapíthatatlan éhség kínoz.
Nem maga ellen tettem, Lily. Kai nem szabadulhat ki.
Gondolom, tehetünk mást is a barátaimért.
Nincs más módja. És még ha segíthetnék is, nem tenném.
Felejtse el, és menjen innen!
Nagy hiba volt.
Ne, kérem!
Babát várok!
- Ikrek. - Tessék?
Sok szerencsét!
Maradj, segítek!
Mi a kedvenced a vámpírlétben?
Ha csak egy dolgot választhatok, akkor a gyógyítóképesség.
Ezt még egyetlen vámpír sem mondta.
Jó. Na, és te mit szeretsz?
Élvezem az egészet. A sebességet. Az ételt.
Hogy minden felfokozott.
És jó, hogy örökké dögösen festhetek fekete bőrdzsekiben.
Valamiről elfeledkeztem.
Ó, beugrott.
Mások fejébe férkőzni is élvezetes.
A régi házunk.
Nem emlékezhetsz, de itt csókoltalak meg először.
Egy újabb emlék, amit Ric kitörölt.
Ez nem valóság.
Csak fantázia.
Te ültetted az agyamba.
Nem ez a lényeg? Bár király a vámpírélet,
de azzal is veszítünk, ha ragaszkodunk hozzá.
Én annyi fantáziát átéltem, Elena,
hogy 100 életre is elég.
Mindről lemondanék, ha veled élhetnék.
- Magaddal hoztad. - Nem hagyhattam
a szappantartóban.
Én akarom, Damon.
Bármennyire is megrémít, nem tagadhatom le.
Tudom jól. Mióta vámpírrá váltál, ezt akartad.
- Számodra nincs visszaút. - Sosem volt a stílusom.
- És impulzív vagy, és felelőtlen. - És őrülten szeretlek.
Örökké, bármeddig is tartson az.
Ez az ellenszer ezen nem változtathat.
Készen állok a valóságra, ha te is.
Szeretlek.
Míg a halál el nem választ.
Fenékig!
- Hogy érzed magad? - Nem is tudom.
Olyan, mintha minden...
- Minden isteni lehet. - Mi lehet a...
- Bocsánat. - Kezdd te!
Együnk rakott padlizsánt?
- Te szereted a padlizsánt? - Nagy baj?
Nem szereted a padlizsánt.
Imádom, csak jegyzetelek.
- Gondolatban. - Mihez? A második randinkhoz?
Már tervezem az ötödik évfordulónkat.
Bírd még! Hazaviszlek. Nem lesz semmi baj.
Elena, hé!
Hé!
Halálosan megrémítettél.
Azt hiszem, jól vagyok.
- Mi történt? - Az első randink volt.
- Mi? - Igen.
Damon, visszatérnek az emlékeim.
Az ellenszer
eltörölte a bűvöletet.
- Hatott. - Igen.
Várj csak!
Nem gyógyul.
Nem gyógyul a sebem, vagyis sikerült.
Sikerült.
Mit gondolsz erről?
Annyira...
szeretnélek megcsókolni.
Várj, Stefan az!
Ajánlom, hogy fontos legyen. Elenával épp elvagyunk.
Damon, nehogy megidd az ellenszert!
Mi? Egyáltalán honnan tudod?
Lily elszökött. Nem most kéne emberré válnod.
- Mi a baj? - Igazad volt.
- Be kéne zárnunk. - Mit mond?
Már nem hallom.
Úgy tűnik, Salvatore anyu...
Sajnálom, de nem vethetnek ismét börtönbe.
Nem akartam e szörnyeteggé változni.
Sokáig féken tartottam.
De a fiaim mindent tönkretettek.
- Csak segíteni akartak. - Nézz már rám!
Ezzel csak ártottak.
Vérzel.
Megittad a szert.
- Ember vagy. - Ugye nem akar enni belőlem?
- De igen, Elena. - Kérem!
- Akarok. - Ne!
Gyerünk! Mi lesz?
Elena!
Koncentrálj!
- Ne! - Semmi baj. Nyugalom.
Terepen nem távolítunk el idegen tárgyakat, de ne félj!
Szorítsd meg a kezem, ha nehezen kapsz levegőt!
Nem szorítod? Jó. Ennek örülök. Gyere, ülj fel!
Ne! Ne próbálj meg beszélni!
Hallottad, mit mondott. Ikrek.
Vagyis én leszek az első Kai körözési listáján.
Gratulálok! Lecsúsztál a második helyre.
Köszönöm, hogy megsemmisítetted az aszcendenst.
És remélem, igaz, hogy nem juthatnak ki a börtönvilágból.
Esküszöm. Nincs más kiút.
Ez a világ legpocsékabb lánybúcsúja. Na, gyerünk be a kórházba!
Lejutottam a járatokba. A Grillből jött.
- Még a környéken lehet. - Már ideértem, úgyhogy hazamehetsz.
Elintézzük. Elena biztonságban van. Gyere, keressük meg Lilyt!
Hogyne. Jól vagyok. Kösz a kérdést!
El akartad mondani, vagy inkább könnyebb, ha a szokásos önmagadat adod?
- Mit gondolsz? - A legkevésbé se akarsz te ember lenni.
Csakhogy Elenával akarok lenni.
Van fogalmad róla, hogy esett, amikor meghallottam Enzótól?
Hogy a saját bátyám még a véleményemre se kíváncsi?
Persze hogy tudom, milyen. Szerinted miért nem szóltam?
Keressük meg anyánkat!
Nézzétek, mit tettetek velem!
- Egy roncs vagyok. - Néhány nap múlva,
hónapok, évek múlva már könnyebb lesz.
Mit számít, ha magam vagyok?
Félek, hogy teljesen széteshetek.
Pontosan olyan lennék, mint te, nem igaz?
Bús, magányos.
Ne! Ezt nem akarhatod. Kérlek, ne tedd!
Élj értünk! A fiaidért.
Azokért, akik tudják, hogy a szíved mélyén igenis szereted őket.
És akik ugyancsak szeretnek.
A szemembe néztél.
Mindig is gyönyörű szemed volt.
Jól vagy?
- Szia! Ó, jóságos ég! - Semmi baj. Nem az én vérem, nyugi.
- És hogy van Bonnie? - Jól. Damon megitatta a vérével.
Na, és te? Hogy vagy? És hogy van a kisbaba?
Tudod, babák, pontosabban.
Kiderült, hogy kettő bujkál odabent.
Ikrek? Remek.
Jó, ez nagyobb boldogság.
Lehet, hogy Kai sosem szabadul a börtönből,
de a családom el akarja majd venni őket.
Csak egy újabb egyesüléssel foszthatják meg Kait a hatalmától.
Nem hagyjuk, hogy megtudják.
- Ezt hogy érhetnénk el? - Az esküvő után
eltűnünk.
Oda megyünk, ahol sosem találnak ránk.
Alaric, nem kérhetem, hogy add fel értem az életedet.
Te, a baba...
A babák. Ti vagytok az életem.
A ti biztonságotok a legfontosabb.
A jó hír a frontvonalról,
hogy Bonnie megvan, Jo megvan,
és Lilyt lefektettük hosszú téli álmot aludni.
- Látom, elgondolkodtál. - Emlékszem mindenre. Minden percre.
Mintha a szívem millió apró kis darabkája a helyére került volna.
Emlékszem a találkozásunkra. Amikor egymásba szerettünk.
Hogy mennyire nem akartalak szeretni, de...
mintha magával sodort volna egy örvény.
- Csak úgy felszippantott. - Ez jó, nem igaz?
Végre emlékszem mindenre. Minden csókra.
Minden beszélgetésre.
Még most sem értem, miért baj ez.
Egyszer már beszéltünk erről.
- Az ellenszerről. A szigeten. - Mi? Nem.
Az teljesen más volt.
Tényleg? Pedig emlékszem, mintha tegnap lett volna.
Vedd be velem a szert!
Akkor elhiszem, hogy valóban szeretsz.
Mert én biztos vagyok abban, hogy szeretni foglak.
Még akkor is, ha ennek vége.
Igyuk meg!
- Válj emberré velem! - Tudod, hiányzott az emberlét.
De most nem jut eszembe semmi annál nyomorúságosabb.
Ott hagytál, mert nem akartad, hogy meggyőzzelek.
- Mert nem akartad meginni. - Hé! Az már nagyon régen történt.
- Nem gondoltad át alaposan. - Mi? Nem.
Annyira féltél, hogy elveszítesz, hogy meggyőzted
- magad, hogy elviselnéd az emberi létet. - Bemagyarázod magadnak.
Semmi baj. Na, Stefan mit gondol erről?
Nem érdekel, mit gondol Stefan. Eltökéltem magam.
Nem hagyom, hogy bűntudatra kényszerítsen, hogy meggondoltam magam.
Damon. Szeretlek téged.
Jobban, mint azt lehetségesnek tartottam.
Nem akarlak bántani, de nem hagyhatom, hogy ezt megtedd értem.
Nem, amíg mindenki más le akar erről beszélni,
köztük még te magad is.
Hahó!
Na, ki ébredt fel?
Lorenzo, maga az?
Csak látni akartam, jó kezekben van-e.
Engedjen ki, hogy civilizáltan beszélgessünk!
Azt elfelejtheted. Innen átveszem.
Törékeny. Olyannal kell lennie, akiben bízik.
Azt mondtam, innen átveszem.
Majd meglátogatom. Ez egy családi ügy.
Korábban megkérdezted, tudom-e, milyen az, ha valamit, amit szerettél
százötven éven át, elvesznek tőled.
Igazad van. Összeomlanék.
Már késő, hogy megnyerj.
Sosincs késő. Ez az előnye az öröklétnek.
Az anyám leszel a következő évszázadban.
És azután is.
És egy nap, talán még soká, de...
egy nap...
ismét a fiadnak látsz.
Stefan.
Fogalmad sincs, milyen érzés az összeomlás.
De megtudod. Mert meglelem a módját, hogy kiszabadítsam a társaimat.
Megteszem, bármi áron.
Gyertek, szaporán!
Nagy reggeli a nagy nap előtt.
Ideje kiszabadulnunk innen. tt.