Viděli jste...
Kai je ve vězeňském světě v roce 1903?
-Kai je tedy pryč? -Napořád.
-Jsem těhotná. -Vezmi si mě.
Vždycky jsem chtěla rodinu. Mně se to nikdy nesplní.
Na začátku 20. století byla Lyli mezi čaroději,
kteří byli vyhnáni z covenu Blíženců. Kacíři jsou nelítostní,
upíři se schopností čarodějů, Nesmí nikdy uniknout.
Proměnila jsi mě a nechala na osobní lodi plné bezhlavých mrtvol.
V tu noc, kdy jsem tě změnila, mě chytil coven Blíženců.
Jen díky ascendentu osvobodím mé lidi.
-Kdybych byla člověk, tak to neklape. -Přesně.
Lék na upírství. Nechala jsem ho, abys ho našla,
když ti ho Damon nikdy dát nechtěl.
-Proč jsi to přede mnou tajil? -Miluji tě a nechci tě ztratit.
Ani já ne.
Vezmeš si ten lék, Eleno, a já si ho vezmu s tebou.
Nic neříkej, kašleš na směnu a jedeš mi pomoct se známkováním prací.
Znáš mě jako své boty,
až na to, že bych raději byla od střevních šťáv paní Robinsonové,
než abych známkovala práce.
-Budu to brát jako ne. -Zrovna mi došlo,
že dnes jsem v práci naposled jako svobodná.
-Nemůžu se dočkat, až si tě vezmu. -A já odškrtávám dny.
I já.
Doktorka Laughlinová?
-Ano. -Strážník Baker.
-Můžeme si promluvit v soukromí? -Jistě.
-O co jde? -Jde o profesora Saltzmana.
Podle informací jste zasnoubeni.
Stalo se něco?
Ne.
Všechno je v naprosté pohodě.
Proboha. Ne. Asi byste neměl...
Překvápko!
Ne, ne, ne. To nemůže být pravda.
Jo.
Krásnou rozlučku se svobodou přejeme!
-Co se sakra děje? -Super rozlučková párty!
UPÍŘÍ DENÍKY VI. 20. díl: Pro tebe bych opustil domov
Celá restaurace jen pro nás? Jsem v nebi.
Být tu Caroline, naplánovaly bychom lázně.
-Ale jelikož zmizela... -Což je pochopitelné.
-S ohledem... -Napadlo mě, že se můžeme nacpat.
-Jste géniové. -Nemáš být vegetariánka?
-Bonnie, nekaž to. -Tvrdím, že to není veganský burger.
Mimču se nelíbí, že nejím maso.
Kromě toho je to moje párty a budu si jíst, co chci.
-Ale chci, aby tohle byla vodka. -Viď, že jo?
Co dělá Rick, vědět nechci, že ne?
-Nejspíš jsou v kině. -Jo, nebo na minigolfu.
Potřebuju kečup.
Budeme o tom někdy mluvit?
-O čem? -To jako vážně?
Chceš nejlepší kámošku nutit, aby to z tebe páčila?
-Vím o tom léku, Eleno. -Víš? Jak je to vůbec možné?
Damon mi včera volal a vše mi řekl. Včetně plánu, že si ho vezme s tebou.
-Damon ti volal? -Potřeboval si promluvit,
když jsi beze slova odešla.
-Takhle přesně se to neseběhlo. -Cituji.
Zírala na mě jak na mimozemšťana, a pak se teleportovala z místnosti.
Damon stojí před tebou a řekne ti, že chce být znovu člověkem.
Ty bys nevyšilovala?
Potřebovala jsem chvíli, abych si to srovnala v hlavě.
Včera jsem ani netušila, že bych se vůbec mohla stát znovu člověkem.
-Ale chceš se jím znovu stát. -Jo.
Chtěla jsem.
Popravdě je všechno teď strašně komplikované.
Snad už nemáte dost, že ne?
Co myslíš tím, že si vezmeš ten lék?
Tak jsem tam stál a nějak to ze mě vypadlo.
-Dobře. A jak to vůbec funguje? -Je to prosté.
Elena ho zhltne, stane se opět člověkem,
já se z ní nakrmím, a dokud ho nikdo nevycucne ze mě,
tak spolu zestárneme a zemřeme na obyčejnou chřipku.
-Takže jsi to zkazil a teď vyšiluješ. -Nepodělal jsem to.
Damone, pokud si ten lék vezmeš, už se nikdy nemůžeš stát upírem.
Poslyš. Vypisuješ šeky, které nedokážeš pokrýt.
-A teď chceš vzít do zaječích. -Mluvíš tu o sobě?
-Vážně chceš být člověkem? -Chci být s Elenou.
-Co na to Stefan? -Vážně chceš svou poslední noc
za svobodna strávit probíráním mé existenciální krize?
Damone, řekni mi, že jsi řekl bratrovi,
kterého máš 166 let, o tom, že se chceš stát člověkem.
Řeknu mu to.
Nakonec.
Na tebe.
Promiň, že jdu pozdě.
Nedivím se ti, když se nás ten, kdo tu žije, snažil zabít.
-Jo, ale jsme tu kvůli Rickovi, ne? -Já jsem tu kvůli chlastu zadarmo.
Pivo a léky proti bolesti se rovnají cestě do nemocnice.
To ses teď rozhodl naučit se počítat?
-Kdo sakra pozval tebe? -Damon.
Nikdy jsem na rozlučce se svobodou nebyl.
Vidím, v čem tkví její půvab.
-Kde je Stefan? -Netuším, nezajímá mě to.
Tady Caroline, ale jasně, to jste věděli, protože mi voláte,
takže mi nechte zprávu a já se vám ozvu. Pá.
V hlasovce zníš šťastně.
Když už mluvíme o štěstí, ten hukot, co slyšíš v pozadí,
to je Damonův geniální nápad,
že uspořádá Rickovi rozlučku,
navzdory tomu, že teď s námi zřejmě žije i naše matka,
které se vyhýbám, pokud sis toho nějak nevšimla.
Asi tím chci říct, aby ses mi ozvala.
Jinak mi začnou docházet důvody,
proč bych se měl všemu v mém životě teďka vyhýbat.
Něco na ten způsob, co teď děláš ty, což je naprosto pochopitelné,
jen se to teď mně a mým problémům vážně nehodí.
Měla bys tu být.
Vrať se domů.
To bylo naprosto rozkošné.
-Co děláš u mě v ložnici? -Věř mi, že chci být někde jinde...
například být přivázaný na nosítkách, zatímco mi vyřezávají slezinu.
Naneštěstí pro mě
jsem tu, protože tvá matka potřebuje pomoc.
-Moje matka? -Její milovaný ascendent byl zničen.
Je na tom špatně. Bodla by jí chvilka s tebou.
Co sakra víš o mé matce?
Zdravím, matko.
Myslím, že je načase, abychom si krátce promluvili.
To není vůbec nutné.
Jen jsem si vyšla na čerstvý vzduch.
Copak je tohle? Feťácký tik?
I já to dělám. Zvláštní, jak to funguje, že ano?
O co tu jde? O nějaký sbližovací experiment matky a syna?
Ne, ne. Své city jsi mi dala jasně najevo,
když jsi upředla tu snůšku lží, abych si zapnul svou lidskost.
Nevím, co ti Enzo řekl, ale ujišťuju tě, že jsem v pohodě.
Enzo mi toho řekl hodně.
Taky to, že když si přišla o naději, že přivedeš zpět své přátele,
tak ses včera utrhla z řetězu.
Chvilkové uklouznutí.
Když jsem po tobě podědil rozparovačské geny, za což ti děkuju,
-tak bychom si o tom mohli promluvit. -Není o čem mluvit.
Co se mě týče, když začnu mít pocit, že se vymknu kontrole,
začnou se mi vzadu v ústech tvořit sliny.
Stalo se ti to někdy?
A potom mě začnou šíleně svrbět žíly,
a hlad mě celého pohltí,
každičký zvuk,
každičký pach. Svět kolem mě se rozpadne
a já slyším jen něčí pulzující krev
a mám pocit, že patří jenom mně.
Ale ty tenhle problém zřejmě nemáš, co?
Upíjet se k smrti. To je tvůj plán do budoucna?
Jen si beru drobný příklad z tebe. Promiň. Do úplně posledního detailu.
Co kdybychom odsud vypadli? No tak.
Odvezu tě domů.
Jak ti to jde ve výcvikovém programu?
Proto se chováš jako blbec?
Částečně. Kvůli zranění mě dočasně vyřadili, tak mě musíš informovat.
Strážník Taylor mi konečně přestal říkat cukrouši.
-To asi pokrok je. -Strážník Taylor je nemocný poté,
co jsi mu nakopal zadek před jeho svěřenci.
Jo. Víš co? Říkal si o to.
Co to s tebou sakra je? Vážně nejsi schopný se ovládnout?
Tenhle program byl šancí udělat něco se svým životem.
Ne. Tím je pro tebe. Protože mi došlo,
že budu muset při výkonu práce možná někoho střelit,
někoho zabít, a já se už nikdy nechci znovu stát vlkodlakem.
Nemusí to být takové, Tyi.
-Jen potřebuješ trochu sebeovládání. -Bacha, Matte.
Ovládej se, Tyi.
Ty mi za to nestojíš.
Kde jsi a řekni mi, prosím, že jsi se striptérkou.
To si představ a pak si představ úplný opak.
Jsem s naší matkou.
Teď už si nechci nic představovat.
Věděl jsi, že Enza proměnila ona?
To je matematicky nemožné.
-Enzo se stal upírem v roce... -1903.
Podle všeho spolu byli na lodi plující do newyorského přístavu.
Byl nemocný a ona se nad ním slitovala.
A my si mysleli, že je to krkavčí matka.
Taky je tak trochu Rozparovačka.
Díky tomu tvému kousku s ascendentem je neklidná.
Tak proč se tu potuluje? Někam ji zašij a připoj se k párty, bratře.
Jo, to udělám, pokud na to dojde.
Ještě něco?
Ne.
Jen mámě posílám lásku. Dělám si srandu.
Vidíš? Tomu říkám propásnutá příležitost.
Dokonalý čas říct tvému bratrovi, že své tesáky
-vyměníš za uniformu. -Netuším, o čem to mluvíš.
Ale tušíš.
Možná jsem Alaricovi podstrčil dost alkoholu,
aby mi všechno pěkně vyklopil.
Ty jsi poslední, který mě má právo za zatajování
informací kritizovat, můj bratře stejné matky.
-Řekl bys mi, že tě přeměnila Lily? -Jo
Až se naučíš zvedat mobil.
-Neměl jsem čas. -Díky vyhlídce, že si vezmeš lék?
Nemá smysl se tím trápit, stejně to neuděláš.
Říká kdo?
Ty.
Jsi sobecký, Damone. Člověkem se stát nechceš.
Není to špatné, tohle se mi na tobě líbí. Každý si má stát za svým,
ale poslechni někoho, koho jsi nechal uhořet,
aby sis zachránil vlastní kůži.
Takhle drasticky se nezmění nikdo,
ani pod magickým vlivem Eleny Gilbertové.
Ale na zdraví, kámo.
Damon tě v podstatě po upírsku požádal o ruku
a ty jsi jen tak odešla.
Řekla jsem, že o tom budu přemýšlet. Proč řešíme mě? Tohle je tvá párty.
Věř mi, raději tohle než to,
že jsem ještě nenašla šaty, které nejsou hnusné,
že nemůžu sestru požádat, aby mi šla za družičku, protože mi nezavolá,
nebo o tom, že nemůžu přestat jíst,
a to doslova.
Tak velké rozhodnutí.
-Do toho. -Vezmi si ten lék. Rozhodnuto.
Co když mi budou chybět všechny ty výhody?
Jako ovládnutí majitele bistra, aby zavřel dřív,
-co když onemocním? -Nebo co když lidské
ty nebude už Damona milovat?
-Někdo to říct musel. -To je směšné.
Že jsi nadpřirozený, nemění, kým jsi.
Jako bývalá čarodějka, která si vezme bývalého upíra, to vím.
Uvnitř sebe víš, kdo jsi a co chceš.
Láska vždy vyžaduje velký krok do neznáma,
obrovský a děsivý skok přes jámu plné lávy, a může ti zlomit srdce,
nebo můžeš být nejšťastnější člověk na zemi.
Osobně jsem ráda, že jsem ten krok udělala.
My o vlku.
DAMON: NÁMĚSTÍ, ZA 10 MINUT
Nech mě hádat, užil sis taneček na klíně a teď se cítíš provinile.
-Jak jsi to věděla? -Opravdu vtipné.
Možná jste toho vypili víc, ale aspoň si užívám nezdravé jídlo.
Proto se potuluješ po městě a pojídáš hranolky?
Nahoře.
-Co tam děláš? -Jen si pročišťuju hlavu.
Včera jsem své holce položil velkou otázku. Tak nějak mě nechala tápat.
-Hlupačka. -To je v pořádku.
Asi jen hledá svou duši.
-Dáš si? -Doneseš mi?
Vidíš? Být pod parou může být zábava.
-Utahuješ si ze mě. -Neutahuju.
Učím tě odvést tvůj instinktivní pud
do společensky přijatelné činnosti. Buď tohle, nebo veverčí krev,
pokud teda nejsi radši na králíky.
Zkoušela jsi ho chytit? Je to zahanbující.
Představ si, že si 150 let něčeho vážíš,
a pak ti to najednou někdo sebere.
Věř mi, je to zničující. Má rodina je pryč. Nech mě truchlit.
Tvůj žal přitahuje hodně pozornosti
a máš štěstí, že nejsem Damon, ten už by tě strčil pod zámek.
Ale ty ne. Ty cítíš tu potřebu spojit se,
nebo se mě snažíš povzbudit čistě jako Rozparovač?
Napravený Rozparovač.
Který si myslí, že tenhle vztah ještě stojí za záchranu.
Ne. Ne, tohle nezvládnu.
Ty jediná jsi dokázala
nahodit mou lidskost zpět.
-Damon mi podstrčil pár lží. -A fungovalo to.
Říkám jen, že hluboko uvnitř
ke mně možná stále něco cítíš.
Stefane, žena, která tě vychovala,
žila ve strachu násilného a záletnického manžela.
Byla slabá,
onemocněla a zemřela
a pak se zrodila nová a mocná Lily,
která si brala to, co zrovna chtěla, a našla rodinu, která ji přijala,
a když se na tebe podívám,
tak nemůžu říct, že bych tě nemilovala.
Ale připomínáš mi tu ubohou ženu,
když se na ni celou dobu snažím zapomenout.
Tak začněme znovu,
s čistým štítem,
a já ti pomůžu si tím projít.
Můžeme začít něco nového, stačí...
Musíš mi věřit.
Nikdy ses mi nedokázal dívat do očí, když jsi mi lhal.
Promiň za ten nepořádek.
-Tady nahoře to miluju. -Užij si to tu, dokud můžeš,
a pořádně se nacpi hranolky,
protože smažené jídlo nedělá lidem dobře.
Myslel jsi to vážně, že si ten lék vezmeš se mnou,
nebo ses jen bál,
-že mě ztratíš? -Upřímně?
Mohlo za to obojí.
Jo. Tohohle se bojím já.
Bojím se, že když si ten lék vezmeme,
tak přijdeš o něco, co miluješ. Být upírem.
A nebudeme šťastní, pokud kvůli tomu budeš pořád naštvaný.
Já ti nevím, když jsem naštvaný, tak jsem sexy.
Vážně. No tak, Damone.
Jsi připraven se toho všeho vzdát?
Pokračování příště.
-Něco ti chci ukázat. -Kam to jdeme?
Přímo dolů, pokud nejsi padavka a nechceš jít dolů po schodech.
-Žijeme jen jednou, že? -Jednou nebo dvakrát.
Vypít lahev bourbonu za tisíc dolarů úplně sám není dvakrát slušné.
Vážně do toho jdeš? Do chomoutu,
-založíš si tu rodinu? -Jo.
-Takový je asi plán. -Chceš radu od opilého?
-Jistě. -Na břiše mám 30 stehů.
Všichni mí kamarádi jsou zabijáci, až na tebe.
Ty jsi člověk, takže je celkem zázrak, že ještě žiješ.
Jsi parchant, jestli ti nevadí přivést dítě na svět zrovna tady.
Pokud je to tvůj přípitek, tak stojí vážně za prd.
Odjeď odtud. To je má rada.
Vezmi svou šťastnou snoubenku, své nenarozené dítě a vzácný život
a odjeď odtud,
než bude příliš pozdě.
Z večeře jsi odešla brzy, protože ti nebylo dobře.
Nic neobvyklého, co se tu stalo, si nebudeš pamatovat
Teď jdi domů.
Rozbité sklo. Ohromující vůně čerstvé krve.
Vidím, že rodinné setkání proběhlo hladce.
A co ti sakra trvalo tak dlouho? Všechny jsem tu musel ovládnout.
Hledal jsem Damona. Prý vyrazil hledat Elenu.
Jo, právě teď mi to nebere, takže jsme tu jen ty a já.
Jen ty a já.
Zní to docela pěkně, že?
Asi bychom si na to měli zvykat.
O čem to sakra mluvíš?
To je pravda,
ty o tom ještě nevíš.
Damon má lék,
a pokud se dá jeho žvanění věřit, chce si ho vzít s Elenou
Asi bych věděl, kdyby se můj bratr chtěl proměnit v člověka.
Soudě podle tvého šokovaného výrazu to nevíš.
Buď tu tedy můžeme stát a hloubat nad pravdivostí Damonových slov,
nebo se můžeme rozdělit a najít tvou mámu dřív, než jim utrhne hlavu.
Co to bude?
Špatné zprávy, Damon unesl Elenu,
chceš tuhle párty přesunout někam jinam?
Ano, do mé postele, pokud zvládnu chodit.
Panebože.
Dobrý večer, slečno Bennettová.
Byla jsem se projít a viděla jsem vás skrz výlohu a napadlo mě,
že ji znám, že mi ta mladá dáma zničila život.
-Kdo je to? -Lily Salvatorová. Buď opatrná.
Bonnie zničila něco, co je mi moc drahé,
a já teď cítím jen neukojitelný hlad.
Neudělala jsem to, abych tě naštvala, Lily, ale aby se Kai nedostal ven.
Mí přátelé se jistě dají zachránit i jinak.
Jinak to nejde, a i kdyby šlo, tak bych ti nepomohla.
Teď s tím přestaň a vypadni odtud.
Tvá chyba.
Ne, prosím.
Jsem těhotná!
-Dvojčata. -Cože?
Přeji hodně štěstí.
Zůstaň v klidu, pomůžu ti.
Co máš na upírství nejraději?
Kdybych si měla vybrat jednu věc, tak to, že mohu léčit ostatní lidi.
To ještě nikdy žádný upír neřekl.
Dobře, tak mě pouč.
Nejraději mám všechno. Rychlost, hlad,
všechno je tak zesílené
a vypadat navěky skvěle v černé kožené bundě taky není od věci.
Na něco ale zapomínám.
Už si vzpomínám.
Docela zábavné je lézt lidem do hlavy.
Můj starý dům.
Asi si to nepamatuješ, ale tady jsem tě poprvé políbil.
Další velmi šťastná vzpomínka, kterou Rick v tvém mozku vytěsnil.
Ale není to skutečné.
Je to jen pohádka.
Dal jsi mi to do hlavy.
A není to právě účel? I když je život úžasný,
vzdávali bychom se tolika věcí, kdybychom tohle nedělali.
Měl jsem v životě spoustu fantastických věcí, Eleno,
které vydají na 100 životů.
Všech bych se vzdal za jeden život s tebou.
-Přinesl jsi to s sebou. -U umyvadla bych
to nenechal.
Chci to, Damone.
I když mě to strašně děsí, nemůžu předstírat, že to nechci.
Já to vím. Chtěla jsi to od chvíle, co ses stala upírem.
-Pro tebe není cesty zpátky. -To nikdy nebyl můj styl.
-A jsi impulzivní a lehkomyslný! -A ke zbláznění zamilovaný do tebe.
Navždy a je jedno, jak dlouho to bude.
To, že si ten lék vezmeš, Eleno, na tom nic nezmění.
Jsem připravený na trochu reality, jestli jsi i ty.
Miluju tě.
Dokud nás smrt nerozdělí.
Až do dna.
-Jak se cítíš? -Nevím.
Zdá se mi...
-Vypadá to dobře. -Co vypadá dobře?
-Promiň. -Ty první.
Co třeba lilkový parmazán?
-Máš ráda lilky, jo? -To je špatně?
Ty je nemáš rád.
Zbožňuju je. Jen si dělám poznámky.
-Poznámky v paměti. -Na co? Na druhé rande?
Spíš jsem si říkal na 5. výročí.
Vydrž. Vezmu tě domů. Budeš v pořádku.
Eleno, hej.
Hej.
Strašně jsi mě vyděsila.
Myslím, že jsem v pohodě.
-Co se stalo? -Byli jsme na našem první rande.
-Cože? -Jo.
Damone! Damone, vrací se mi moje vzpomínky.
Damone, ten lék
vyrušil to ovládnutí.
-Fungovalo to. -Jo.
Teda, počkej.
Nehojí se to.
Damone, nehojí se to. To znamená...
... že to fungovalo.
Jaký z toho máš pocit?
Mám pocit...
Mám pocit, že tě chci líbat.
Počkej. To je Stefan.
Ať to stojí za to, brácho. Elena a já máme svou chvilku.
Damone, nepijte ten lék.
Cože? Jak o tom vůbec víš?
Lily mi utekla, teď není rozumné být člověkem.
-Co se děje? -Měl jsi pravdu.
-Musíme ji zavřít. -Co říká?
Už to nedokážu slyšet.
Zdá se, že mamka Salvatorová...
Je mi líto, ale už se nenechám uvěznit.
Tímhle člověkem jsem se nechtěla stát.
Tak dlouho jsem se držela,
ale moji synové všechno zničili.
-Jen se vám snažili pomoct. -Podívej se na mě.
Nepomáhají!
Krvácíš.
Vzala sis ten lék.
-Jsi člověk. -Na mě se krmit nechcete.
-Ano... -Prosím.
-Eleno, chci. -Ne.
Ne!
To jako fakt? No tak.
Eleno!
Soustřeď se.
-Ne. -Je to v pořádku. To nic.
Zabodnuté předměty mimo nemocnici obvykle nevytahujeme, ale neboj.
Stiskni mi ruku, jestli máš potíže s dýcháním.
Žádné stisknutí? Dobře. To je moc dobře. Pojď. Nahoru.
Ne, ne. Nepokoušej se mluvit.
Slyšela jsem, co říkala. Dvojčata.
Takže jsem první na Kaiově seznamu.
Gratuluju, odsunula jsem tě na dvojku,
takže díky, že jsi ten stupidní ascendent zničila,
a doufám, že jsi nelhala, že z toho vězeňského světa není úniku.
Přísahám. Ven se nedostane.
Nejhorší rozlučka se svobodou, co? Pojďme do nemocnice.
Dostala jsem se do chodeb. Šla přes Gril.
-Možná tam pořád je. -Jsme venku, tak běž domů.
My to vyřídíme. Elena je v bezpečí. Jdeme najít Lily.
Jo. Jsem v pohodě. Díky za zeptání.
Řekl bys mi to, nebo bys byl prostě jako obyčejně kretén?
-Co myslíš? -Být člověkem, není dobrý nápad.
Chci být s Elenou, Stefane.
Máš potuchy, jaké to pro mě bylo, slyšet to od Enza?
Že nesmím mluvit do toho, jestli ztratím svého bratra, nebo ne?
Jasně, že vím, jaký je to pocit. Proč si myslíš, že jsem ti to neřekl?
Půjdeme najít naši matku?
Podívej se, co jste provedli své matce.
-Jsem vyřízená. -Za pár dní,
měsíců nebo let, se budeš cítit jinak.
Co na tom záleží, když jsem sama?
Vyděšená, že sklouznu přes okraj?
Předpokládám, že bych byla jako ty, že?
Smutná a osamělá.
Ne, ne, ne. To udělat nechceš. Prosím, nedělej to.
Zůstaň naživu kvůli nám, tvým synům,
kvůli nim, na kterých ti určitě stále záleží.
A kterým záleží na tobě.
Díváš se mi do očí.
Vždycky jsi měl tak krásné oči.
Jsi v pohodě?
-Eleno. Panebože. -Není to moje krev. V pořádku.
-Jak je Bonnie? -Je dobrá. Damon jí dal trochu krve.
A co ty? Jak je tobě? Jak je dítěti?
Vlastně... jsou to děti.
Ukázalo se, že ve mně rostou dvě.
Dvojčata. Dobře.
Čím víc, tím líp.
I když Kai nikdy neuteče z toho vězení,
moje rodina se nám je pokusí vzít.
Nová sloučená dvojčata je to jediné, co Kaiovi dokáže vzít sílu.
Nedovolíme, aby to zjistili.
-Jak je to možné? -Protože hned po svatbě
zmizíme.
Odjedeme někam, kde nás tvoje rodina nenajde.
Alaricu, nemůžu po tobě chtít, aby ses kvůli mně vzdal svého života.
Ty, dítě...
Děti. Vy jste můj život.
A mně záleží jenom na tom, abyste byly v bezpečí.
Zprávy z první ruky.
Bonnie je v pohodě, Jo je v pohodě
a Lily si dopřeje hodně dlouhý zimní spánek.
-Vypadáš ztracená v myšlenkách. -Pamatuju si vše, každý okamžik.
Jako by se miliony kousíčků mého srdce poskládaly zpátky na místo.
Pamatuju si moment, kdy jsme se potkali, kdy jsme se zamilovali,
jak moc jsem tě nechtěla milovat, ale bylo to,
jako kdyby mě smetl proud.
-Úplně mě to pohltilo. -To je ale dobře, ne?
Damone, pamatuju si všechno, každý polibek,
každý rozhovor.
Pořád nechápu, v čem je to špatné.
Tuhle diskuzi už jsme vedli, Damone.
-O tom léku, na ostrově. -Co? Ne.
To bylo úplně jiné.
Opravdu? Protože já si to pamatuju, jako by to bylo včera.
Vezmi si ten lék se mnou.
Tak moc vím, že je to skutečné.
Tak jistě vím, že tě budu milovat
až už bude po všem.
Vezmi si ten lék.
-Buď člověk se mnou. -Víš, kdysi mi chybělo být člověkem.
Teď si myslím, že neexistuje nic horšího.
Odešel jsi ode mě, protože jsi nechtěl, abych si to rozmyslela,
-protože ty tohle nechceš. -To bylo hrozně dávno.
-Vůbec jsi to nepromyslel. -Cože? Ne!
Tak moc se bojíš, že mě ztratíš, že ses přesvědčil,
-že sneseš žít jako člověk. -Neříkej mi, co si myslím.
Fajn, co Stefan? Co si o myslí?
To je mi jedno. Já jsem se rozhodl.
Nedopustím, aby mě utápěl v provinilosti a změnil můj názor.
Damone, já tě miluju,
víc, než jsem si myslela, že je v lidských silách.
Nesnažím se ti ublížit, ale nedovolím ti to udělat,
dokud všichni v tvém životě nedostanou šanci ti to rozmluvit.
Včetně tebe.
Haló?
Kdopak je to vzhůru.
Lorenzo, jsi to ty?
Jen jsem se chtěl ujistit, že jsi v dobrých rukách.
Pusť mě odsud, ať si můžeme promluvit jako civilizovaní lidé.
To se nestane. Odsud už to převezmu.
Je zranitelná. Měla by být s někým, komu věří.
Říkám, že odsud už to převezmu.
Přijdu tě navštívit, Lily. Tohle je teď rodinná záležitost.
Víš, předtím, jak ses mě ptala, jak bych se cítil,
kdyby mi někdo vyrval někoho, koho jsem 150 let miloval.
Máš pravdu. Byl bych zničený.
Je pozdě si mně získat.
Pozdě není nikdy. To je výhoda věčnosti.
Mou matkou budou i příští století
a to století potom a ještě to další.
A jednou, možná za dlouho,
ale jednoho dne...
mě znovu uvidíš jako svého syna.
Stefane.
Nemáš nejmenší tušení, jaké to je cítit se zničený.
Ale poznáš to, protože najdu způsob, jak dostat své lidi zpátky.
Bez ohledu na to, co to bude stát.
Pojďte.
Velká snídaně pro velký den!
Je načase odtud vypadnout. den!