בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
אם סטפן רוצה להציל את חייה של שרה,
כל מה שעליו לעשות הוא לכבות את האנושיות שלו.
סטפן ללא האנושיות שלו הוא סטפן המרטש.
אמא שלך בחיים?
בעולם כלא בשנת 1903.
ואתה מאמין שאני יכולה לחבר מחדש את סטפן לאנושיות שלו?
תארזי. -אני אודיע לאחרים.
יש לה בית בובות של ערפדים.
הם לא באים. -הם המשפחה שלי.
אני אשאיר אותך כאן להירקב. אנחנו נחזור לקחת אותם.
אנחנו לעולם לא חוזרים לשם, נכון? -לא, אנחנו לא.
היית רק כלי משחק ואיבדתי עניין במשחק.
את לא בחורה רגילה, שרה סלבטור.
למה אתה קורא לי ככה?
יש לי משהו בשבילך. -התרופה לערפדות.
ידעתי שאתה רוצה בה בשביל אליינה.
מה אם אני כבר לא רוצה בה בשבילה עכשיו?
טוב.
נו, באמת.
טוב. מי משגע אותי?
כריס, אתה שם?
שמוק.
אלוהים אדירים.
כריס?
בוז.
אתה עושה לי בוז? -בוז!
אני הפחדתי אותו. הפחדתי אותך, נכון?
עם הפיכת הכיסאות והקטע עם הבקבוק?
מי אתם?
אני קרוליין, זה סטפן,
וזה היה מעדן.
תטעם.
מה קורה כאן? -קרוליין ואני התערבנו
שהיא תצליח להפחיד אותך למוות. -כאילו, ממש להפחיד אותך למוות.
אבל אתה מוכרח להבין שזאת הפעם הראשונה שהיא משגעת מישהו,
אז היא לא קלטה שהקטע שבו מפילים גופה ונכנסים להלם הוא קלישאה מוחלטת.
קלישאה? הוא היה חבר שלי.
אז למה אתה לא מתחרפן?
התקף חרדה, התקף לב? בחייך. תן לי משהו.
אני חושבת שלא שמעת אותי.
אתה חווה התקף לב.
מה את...
החזה שלי. מה קורה לי?
היא מרמה. זה מה שקורה לך.
תעזרו לי בבקשה.
טוב. תירגע. זה רק בראש שלך.
אתה רק חושב שאתה חווה התקף לב.
עכשיו הגרון שלך מתהדק.
אתה לא יכול לנשום.
אלוהים אדירים!
העכבישים זוחלים לך על כל הגוף?
תראה. ניצחתי.
המסכן היה מבוהל עד כדי כך שהוא מת מהתקף לב.
לא. זה לא הוגן.
טכנית, הוא מת מנקודת תורפה.
ניצחון הוא ניצחון.
אתה יודע מה עושים עכשיו.
כן, למרבה הצער, אני יודע.
קריוקי.
- יומני הערפד -
אז גררת אותי ממיטת בית חולים, בזבזת מכל דלק
על נסיעה במשך לילה שלם רק כדי להביא אותי לבית
באמצע שום מקום?
ברגע שהדלת תיפתח, את כבר לא הבעיה שלי.
מתי הייתי הבעיה שלך?
מאז שסטפן הדודן שלך מדרגה רביעית כמעט הביא למותך.
מה?
הגיע הזמן שתכירי את המשפחה הביולוגית שלך.
שלום?
אתה מחפש את הבן שלי?
טעות שלי.
אני מצטער. אנחנו...
טעיתי בבית. מצטער מאוד על ההפרעה.
מה זה היה, לעזאזל?
פגשתי אותה פעם. ב-1903.
מה?
היא זו שהפכה אותי לערפד.
אתה מריח משהו?
הבישולים של אימא.
זה בייקון?
כן, או תינוק שהיא חטפה מהכפר הסמוך.
היי. ששש...
היא שומעת אותנו.
אתה מוכרח לתת לה הזדמנות.
בדיוק כמו שאני נתתי לך.
היא אימא שלך. -לא.
היא כלי להחזיר את האנושיות של סטפן
כי אין ספק שהוא וקרוליין
נועצים ניבים עמוק בגופות עכשיו,
לכן ככל שנקדים להשבית את הרוצחים העל-טבעיים שלנו, כך יהיה טוב יותר.
ראית את החולצה שלי?
אני מעדיף אותך בלי.
אני לא בטוחה כל כך שאימא שלך תחשוב אותו הדבר.
קחי את שלי.
וואו. זו תמיד הייתה ארוחת הבוקר האהובה על דיימון,
"ביצה בקן".
יש לה טעם אחר משזכרתי.
היית אנושי בפעם האחרונה שטעמת אותה.
הטעמים שלנו משתנים עם הזמן.
אבל, אליינה, את יחסית חדשה בעסק, לא?
הפכו אותי לערפדית לפני כמה שנים.
זה חסר לך לפעמים?
להיות אנושית?
לפעמים.
אם הבנתי נכון,
על מנת לשחרר את חבריי
מהמקום שבו הייתי לכודה, נזדקק לכלי המכושף.
"נקודת הזריחה". -כן. "נקודת הזריחה". איפה הוא?
במקום מוגן. מוגן מאוד.
ונזדקק גם לאירוע שמימי. -נצטרך להתאמץ קצת, כן.
תהיי סבלנית. נדרש להם זמן. הם נדירים מאוד.
יש ירח מלא בקרוב. זה טוב מספיק?
אם לא, מטר המטאורים לירידים חל בעוד שבועיים.
תראי אותך. מי אם לא "לוח שנה לחקלאי" מאת אישה אחת.
למען האמת, שמעתי בעצתך,
ונברתי במחשב של סטפן.
איזו המצאה מופלאה...
כל הידע הזה.
וסרטונים של חתולים שרוכבים על שואבי אבק רובוטיים.
הכול בסדר?
זאת ג'ו. מישהו תקף אנשים בוויטמור.
תרשי לי לנחש... אחת מהם בלונדינית, והשני אוהב להפוך אנשים למחזיקי סוכריות אנושיים.
זה בדיוק מה שאני עומדת לברר. תודה רבה על ארוחת הבוקר.
מי האישה הזאת?
ואיך אתה בכלל יודע מי המשפחה שלי?
איך אני לא יודעת מזה?
כי דודך סטפן הפעיל עלייך שליטה מוחית כדי שתשכחי
כדי לשמור אותך בסוד מפני הדוד השני שלך,
דיימון, אחרי שהוא הרג את ההורים שלך,
והיית זוכה לגורל דומה אלמלא הדוד השני שלך.
אליו לקחת אותי? -למען האמת, לא.
האח הטוב יצא לדרך רעה וקיוויתי להשאיר אותך לטיפולו של האח הרע,
שהאמת היא שעכשיו הוא רע פחות מהאח הטוב.
אני לא מבינה שום דבר.
כן. אני יכול לנסות לחזור על זה, יקירה,
אבל זה לא יהיה ברור יותר בפעם השנייה.
רצית לדעת מי האישה הזו?
היא האישה האיומה ביותר שפגשתי בחיי.
- סאות'המפטון, אנגליה, 1903 -
בלי נוסעים חולים!
יש לי כרטיס.
שילמתי. -כן?
אנחנו לא מנהלים מחלקת חולים.
יש רופא בספינה. הוא יכול לעזור לי.
תתחפף, חבר,
לפני שתדביק את כולנו בשחפת שלך.
מי את?
מישהי שרואה שאתה זקוק לרופא.
אני מודה לך,
אבל גם אם הייתי יכול לעקוף את ההסגר,
נראה שאיבדתי את הכרטיס שלי.
אני יכולה לסייע לך בכך. בוא. אין לנו הרבה זמן.
חשבתי שהייתי בדרכי לחיים חדשים,
בסיועה של האישה הקלאסית ביותר שפגשתי בחיי.
ברגע שהספינה עגנה בנמל ניו יורק, כל הנפשות על הסיפון מתו,
כולל אני.
את עומדת לשכוח כל מה שאת יודעת על משפחתך הביולוגית.
את תתעוררי מוגנת במעונות שלך,
ותשכחי שאי פעם שמעת את השם סלבטור.
או שסוף כל סוף תספר לי את הסיפור במלואו.
נטלת ורבנה.
כן.
חבר שלך מאט קפץ לבית החולים, ונתן לי קצת.
"אתה חתיכת אגוז קשה בעל עבר ארוך
של שבירת לבבות קטנים כמו זה שבתוכי.
זה בסדר, בוא נראה איך אתה עושה זאת.
תרים את האגרופים ובוא ניגש לעניינים.
תכה בי הכי חזק שאתה יכול.
למה שלא תכה בי הכי חזק שאתה יכול?
תכה בי הכי חזק שאתה יכול."
היי, טיילור סוויפט. אנחנו מנסים ללמוד כאן.
איפה המנהל במקום הזה?
מישהו ביקש את המנהל?
לא שברתי לו את הצלעות. יצא לו האוויר.
הוא היה מעולף ל-20 שניות.
אולי הוא לא בנוי לתוכנית אימונים טקטיים.
אנחנו לא שם כדי לעצור בליינים. -רוצה לאכול משהו?
"רוצה לאכול משהו, השוטר לוקווד?"
חנון.
"תכה בי הכי חזק שאתה יכול.
למה שלא תכה בי הכי חזק שאתה יכול?
קדימה, תכה בי הכי חזק שאתה יכול.
קדימה."
למה נכנסנו?
השוטרים שעוברים בהכשרה.
באתם לעצור אותנו?
את יכולה ללכת עכשיו.
מה אתה עושה, לעזאזל?
אני רק נהנה מהמוזיקה.
אתם רוצים את השיר הבא?
כדאי שנעוף מכאן.
לא. תישארו.
קרוליין מקבלת בקשות.
קחי.
תשלחי מסרון לאליינה. תגידי לה שאנחנו בדרך לקמפוס לבדוק מה קורה.
רואה את האותיות?
תחשבי עליהן כעל מכונת כתיבה קטנה.
אתה צודק.
"אליינה היקרה, אני מקווה שתשמחי לקבל הודעה זו."
לא, לא. קצר וקולע.
רק "בדרך לקמפוס".
כן.
וכשנמצא אותם, אני אטפל בקרוליין,
ואת תסתכלי לסטפן בעיניים.
ואשיב אותו לאדם שהוא היה.
בדיוק.
וברגע שנעשה זאת, נלך לחלץ את חבריי?
בטח.
אני יודע עד כמה זה מדאיג אותך.
איך כדאי לי לסיים את ההודעה?
ב"אני אוהבת אותך"? -תתפנקי.
אתה אוהב אותה, נכון?
לא שזה עניינך, אבל כן, אני אוהב אותה, והיא אוהבת אותי.
אנחנו מאוהבים.
ואתה מפחד שתהרוס הכול אם תיתן לה את התרופה.
אמש כשידידתך בוני באה לביקור...
ריגלת אחריי?
לא התכוונתי לצותת. אני פשוט לא רגילה לשמוע קולות אחרים.
באמת? -לא יכולתי שלא לשמוע,
ולא בכל יום שומעים על משהו נדיר
כמו התרופה לערפדות.
בואי נימנע מלהזכיר את הנושא לפני אנשים אחרים, טוב?
כוונתך שלא נעלה את הנושא לפני אליינה. -אני אפילו לא יודע אם היא רוצה את התרופה.
עם זאת אתה חושש שכן
ושאם תיתן לה אותה תאבד אותה.
אנחנו דומים יותר משתרצה להודות, דיימון.
אף אחד מאיתנו לא מסוגל לשאת את המחשבה להיות לבד.
הוא מחוסר הכרה, אבל נתתי לו קצת מהדם שלי,
והסימנים החיוניים שלו התייצבו. -ככל שהקורבנות נערמים,
כך נעשה קשה יותר להסתיר את הסיבה שהם כאן.
כן, אני יודעת. לכן אני מקווה שדיימון ואימא שלו ימצאו אותם בקרוב.
סליחה. אמרת עכשיו אימא של דיימון?
היא לא מתה?
לא. היא הייתה לכודה בעולם כלא של 1903,
במקום שבו קאי לכוד עכשיו.
קאי בעולם כלא של 1903?
סליחה. אף אחד לא סיפר לך? -אני בשעה ה-13 של משמרת בת 12 שעות.
אולי מישהו יכול היה לשלוח לי מסרון.
אני מצטערת.
אז קאי איננו?
לתמיד.
אלו חדשות מדהימות.
חדשות ממש מדהימות. -את בהיריון.
תהיתי למה עברת לנטול קפאין,
בייחוד בזמן שאת עובדת במשמרת בת 13 שעות.
הדבר האחרון שהתינוק הזה צריך הוא דוד פסיכופת.
לך ולאלאריק יהיה ילד.
אני...
ג'ו, זה... זה מדהים.
אני ממש שמחה בשבילכם.
את עשית את כל זה?
עשית טעות. -אני יודעת.
הראשונה הייתה כשבטחתי בערפד המטריד שלי,
שסידר שאתיידד עם מוזג בעל עיניים כחולות,
והכול כדי שאוכל לראות אותו נדרס,
ואותך משחק את תפקיד הגיבור.
בזמן שישנת, עברתי על הטלפון שלך, ראיתי את המסרונים שלך למאט.
זה חסך ממני שיחה מביכה.
אני מטומטמת שאי פעם בטחתי בך. -אל תתייסרי.
אני זוכר איך זה להיות תמים כל כך.
הבצילוס התפשט למרבית חלל הריאות שלך,
וגורם לחורים ברקמה.
הדימום יימשך.
אתה יכול לעצור אותו?
אני מאמין שכן, אבל המינון הנדרש בשלב כה מאוחר הוא יקר.
הכסף אינו בעיה,
בתנאי שהמרפא שלך יעיל.
אני מבטיח לך שכן.
כמה אנשים הצלת באמצעותה? תהיה כן.
אפס. הבטחתי להם בריאות ומכרתי להם לבנדר מעורבב בשמן קיק.
מה?
למה אתה אומר את זה?
חשבתי שאתה יכול לעזור לי. -הוא שיקר.
מה האבחנה האמיתית שלו?
הוא ימות בתוך שבוע.
רוב הסיכויים שהוא לעולם לא יראה שוב יבשה.
השאר אותנו לבד.
מוטב שתלכי גם את.
איני רוצה לגמול על מעשי החסד שלך בכך שאדביק אותך.
אתה לא יכול.
כבר הייתה לי שחפת.
איך שרדת?
לא שרדתי.
מה את?
מלאך?
הקשבנו לשירה שלך, מחאנו כפיים. אפשר ללכת עכשיו?
בואו נשחק טריוויה קרוליין.
אני אפילו לא יודע מה זה. -בטח שכן!
שניכם יצאתם איתי,
פירוש הדבר שאתם אמורים לדעת עליי הכול,
אז אשאל אתכם כמה שאלות עליי,
ומי שיענה עליהן נכונה יזכה לחיות.
את חולנית.
מתי חל יום הולדתי? טיילר!
10 באוקטובר.
יפה מאוד.
טוב, מאט. תורך.
מה הצבע האהוב עליי?
זאת שאלה מכשילה. אין לך צבע אהוב.
נכון!
טוב. עכשיו שובר שוויון.
מי שעונה ראשון מנצח.
מה היה הזיכרון האחרון של אימא שלי לפני שהיא מתה?
איך אנחנו בכלל יכולים לדעת את זה? -אני בטוחה שהזכרתי את זה בשלב מסוים.
לא נכון.
קדימה. השעון מתקתק.
השופטים ממתינים לתשובה סופית.
מה היה הזיכרון האחרון של אימא שלי לפני שהיא התפגרה?
טוב...
עושה רושם שבוויטמור יצטרכו עוזרת הוראה חדשה בפילוסופיה.
אימא שלך לימדה אותך איך לרכוב על אופניים.
בינגו! וסטפן מנצח,
מה שאומר ששניכם הפסדתם,
וזה לא כזה רע, למען האמת,
כי פירוש הדבר שעכשיו נזכה להרוג את שניכם.
אם לשפוט לפי הקורבנות, הם התחילו בספרייה,
הם חיסלו שני אנשי ביטחון ליד מגרש הפוטבול,
ואז הם שוטטו לאולם הקולנוע.
את יודעת מה הדבר הכי מזעזע בכל הסיפור הזה?
שאני לא מזועזעת.
רפואה למתחילים, אובדן הרגישות הוא חלק מהתפקיד.
האמת היא שהסיבה לכך שאני לא מזועזעת היא
כי הייתי בנעליים שלהם,
והייתי רעה באותה מידה,
והכול הוא תזכורת אחת גדולה ואיומה
שתמיד יהיה בי חלק
שמסוגל לעשות את מה שהם עושים.
אבל את לא תניחי לזה לקרות.
את תהיי עסוקה מדי בניהול המרפאה המשפחתית שלך בעיירה קטנה
ובריפוי סטיבי הקטן מאבעבועות רוח.
אולי לתקופה מסוימת
עד שסטיבי הקטן יהיה סטיבן הנער המתבגר
ואני לא אזדקן ביום.
סיפרת לדיימון על זה?
מה זאת אומרת?
ראיתי איך הגבת כשגילית שאני בהיריון.
אני...
והנצח הבא בחייך חלף לנגד עינייך,
וזה הפחיד אותך פחד מוות.
אני פשוט שמחה בשבילך ובשביל אלאריק.
אלאריק, שהיה פעם ערפד,
ועכשיו הוא בן אנוש שמביא ילד לעולם.
דיברת על זה עם החבר שלך?
הוא יודע איך אני מרגישה,
אבל הוא גם יודע שאין לנו איך לשנות את זה,
כך שאין טעם להתעכב על זה.
טוב.
מנין לי לדעת שאתה לא זה שהפעיל עליי שליטה מוחית,
וגרם לי להאמין בעבר המשפחתי המעוות הזה?
נקרעת מרחמה של אישה מתה.
סטפן השכיח ממנה את האמת בעזרת שליטה מוחית, אבל הצלקות הנפשיות מוסיפות להתקיים.
אחרת איך תסבירי את המשיכות החולניות שלך?
תלייתה של מרי סוראט...
זו לא בדיוק כרזה מניעה, נכון?
כן. יש משהו במוות ש...
לא יודעת.... -מפתה אותך?
תרשי לי לומר לך משהו,
אי אפשר להעריך מוות באמת עד שלא עומדים כפסע ממנו.
לא שמעתי את השיר הזה מאז הייתי ילד.
אני יודעת.
למה את עושה את זה?
קשה כל כך להאמין שמישהו יכול לנהוג בך בטוב לב?
ננטשתי בבית מחסה בגיל 4.
זה לא מקום שידוע בטוב לבו.
גם לי מוכרת התחושה שנגרמת כשמשליכים אותך כמו אשפה.
נשלחתי לבית הבראה כדי להירקב,
נזנחתי למוות,
בעלי נטש אותי, והתפלל שהסוף יגיע בקרוב
לא כדי שאגאל מהכאב ומהייסורים, אלא כדי שהנטל שלי ירד מעל כתפיו.
אבל המתיקו את דיני,
ורק כשהשתחררתי מכבלי החיים שלא רצו בי
מצאתי את משפחתי האמיתית.
לשם מועדות פנייך?
לפגוש אותם?
לא.
אני לא מסוגלת להיות בלעדיהם לרגע. הם כאן, נוסעים איתי.
בדיוק כמוני וכמוך, הם מנודים.
אתה יכול להצטרף אלינו.
לעולם לא תהיה שוב לבד.
נראה שהסוף קרב.
או ההתחלה.
תשתה את זה, לורנזו.
אם אחיך במצוד, הוא לא יישאר במקום אחד.
טוב, צריך להתחיל איפה שהוא. אליינה אמרה שטיפלה באיזה ילד
שתקפו אותו כשיצא משיעור בהיסטוריה אירופאית מודרנית.
נו, נו.
אימא יודעת הכי טוב.
אליינה אומרת שהם ב"סקול בר".
בואי.
טרם דנו במה שנעשה אם סטפן לא יצליח להיזכר בי.
את עושה צחוק? את אימא שלו. ברור שהוא יזכור אותך.
תגידי לי שאת מסוגלת.
מה אם אגיד את הדבר הלא נכון?
מאה חמישים שנה הם תקופה ארוכה בנפרד.
את תסתדרי. תתעלי את כל הרגשות שלך כשחזרת לקחת אותנו.
כשחזרתי לקחת אתכם?
כן. ב-1903. גילית שאנחנו ערפדים,
עגנת בנמל ניו יורק אחרי 40 שנות השתובבות באירופה, ואת...
לא באת לקחת אותנו.
לא.
אני מצטערת.
את מסוגלת.
אנחנו רק צריכים לנסות. -אני מנסה, דיימון.
מאז הבטתי בך אתמול, ניסיתי בכל לבי
להתחבר מחדש לאישה שהייתה אימא שלך,
להיזכר
מה הייתה התחושה כשהתאבלתי עליך ועל אחיך
אחרי שאביכם גירש אותי.
אחרי שהפכתי לערפדית,
הדבר היחיד שהיה חזק יותר מהגעגועים שחשתי כלפיכם
היה הפחד ממה שאעשה אם אי פעם אראה אתכם שוב.
לכן התרחקתי.
הייתי מוכרחה למצוא אחרים
שיעזרו לי למצוא דרך לחזור לעצמי,
וכשהמשפחה החדשה שלי עזרה לי לעשות זאת,
כל מה שהרגשתי כלפי המשפחה הישנה שלי, כלפיך וכלפי אחיך,
נעלם.
רע לי שאני לא מצליחה לגרום לעצמי להרגיש יותר.
צר לי מאוד.
עץ, אני הורגת את טיילר, ופלי, אני הורגת את מאט.
סגור? -נשמע לי טוב.
נראה שמישהו פה כועס. -הוא זאב. זה הפרצוף הרגיל שלו.
אתם מתפלאים למה כולם שונאים ערפדים? תראו אתכם,
משגעים אנשים ככה סתם. ממש אמיץ.
מה אתה עושה?
אתה רציני? -מה קרה, סטפן?
אתה לא רגיל שאנשים משיבים מלחמה?
לא. האמת היא שאני לא רגיל שאנשים נוהגים בטיפשות כזו.
טוב, טיי, מספיק. סטפן, הוא מצטער.
טיי, תפסיק. הוא יהרוג אותך.
רואה את הווריד הקטן שבמצח שלו?
פעם חשבתי שהוא ממש סקסי,
אבל עכשיו אני די בטוחה שזה רק כל הדם שעוזב את ראשו.
לכי תזדייני, קרוליין.
קדימה. מישהו מכם, קדימה. -טיי, תפסיק!
היי, קרוליין. אני אשמח להרוג אותו בשבילך,
אבל אני יודע איזה מניאק הוא היה כשהייתם במערכת יחסים,
אז אם את רוצה... -אני רוצה.
קדימה, טיילר.
נראה אותך.
טיי, תפסיק. היא תהרוג אותך. -עוף מכאן, מאט.
יופי של מהלך, טיילר.
היא אמרה לך בפנים שהיא לא אוהבת אותך?
היא הייתה הגרסה המוגזמת של עצמה, אבל כן, אלו היו עיקרי הדברים,
אבל אני לא מתכנן לכבד את הצד שלי בעסקה
ולהבריח את החברים שלה, אז נראה לי שאנחנו שווים.
דיימון. -לא. זה בסדר.
150 שנה הם תקופה ארוכה מכדי שיהיה לך אכפת.
אמר הבחור שערג לקתרין פירס במשך למעלה ממאה וחצי.
זה בסדר להרגיש פגוע, דיימון.
לילי הייתה האישה השנייה שנטשה אותך.
אמרה האישה שמעולם לא עשתה זאת.
את יכולה לשבת כאן ולפלרטט איתי, או שאת יכולה לעזור לי לחשוב על תוכנית חלופית.
כי קיבלנו ביטול על לילי. -סטפן לא יודע איך היא מרגישה.
סטפן גם לא מטומטם.
יש סיכוי שאימא שלך שקרנית טובה?
לאן את הולכת, לעזאזל? -לא משנה לאן.
לא יודעת. עזוב אותי במנוחה.
לא. עכשיו את תקשיבי.
היי!
יש לי פתרון לזה, והפתרון הוא את,
אז את תיגשי לבר ותדפקי את הופעת חייך,
או שאת יכולה להגיד יפה שלום למשפחת הערפדים המיובשת שלך.
מובן? -ואם לא אצליח להחזיר אותו?
את תצליחי.
אני צריכה שתבטיח לי שבלי קשר לתוצאה עם אחיך היום,
אני יכולה לבטוח בך שתעזור לי להחזיר את האנשים שלי.
אמרתי לך מאה פעמים שנחזיר אותם.
וזו האמת? -למה לי לשקר?
דיימון.
יש לך הכוח להעניק לאהבת חייך
את החיים האנושיים שהיא חושקת בהם,
וטרם סיפרת לה את האמת.
ההצגה מתחילה.
אז איזו ערפדית-טובה-ירושלים הצילה אותך מפני גסיסה,
העניקה לך כוחות-על,
שליטה מוחית, ואתה לעולם לא מזדקן.
נשמעת לי עסקה לא רעה בכלל.
כן. זה משום שאת לא יודעת על הרעב.
התעוררתי מקולם מחריש האוזניים של הגלים שהוטחו בספינה,
מסונוור מהאור העמום של הזוהר הצפוני.
כל אחד מחושיי התעצם עד כדי כאב
אבל לא יותר מהתשוקה שאינה יודעת שובע לדם.
מה קרה כאן?
האישה שעזרה לך, היא הרגה את כולם.
כולם מתים.
איפה היא?
לא יודע.
היא אמרה לי לחפש אותך.
היא רוצה שתשתה ממני כדי להשלים את השינוי.
אחרי ששתיתי מהשרלטן,
חיפשתי את האישה בכל רחבי הספינה,
אבל היא לא הייתה שם.
הבטחותיה לחיים ולמשפחה חדשים היו שקר.
היא הפכה אותי למפלצת ואז נטשה אותי.
בשביל מה? -מי יודע?
סביר להניח שאיזה משחק חולני.
כמו המשחק ששיחקת איתי. -בדיוק.
המטרה הייתה זהה.
רציתי לעשות לך את מה שעשו לי.
להפוך אותך למפלצת.
אני מצטער, מאט.
קדימה. אתה לא יכול למות לי, גבר.
לאלו מאיתנו שזוכרים את אירועי העבר,
אם מאט ימות,
אתה שוב תתחיל להשתין על ברזי כיבוי?
שאלה מצוינת.
אם כל הזעם הזה גרם לך לחשוב שאתה יכול לגבור על שנינו,
אולי זו דרכו של הטבע לחבר אותך מחדש לעצמך.
שתוק!
מי זאת?
זאת אימא שלי.
תוציא אותו מכאן. הנה. קח את המכונית שלי.
קדימה, מאט.
אז...
יש לך אימא?
הייתה לי אימא.
היא מתה,
אז אני לא יודע מי זאת, כנראה זה הניסיון העלוב של דיימון להחזיר לי את האנושיות.
תרשה לי לנחש. ואז תחזיר לי את האנושיות.
נראה לי שלא.
סליחה, סטפן, אבל תודה על היתרון.
אליינה! אנחנו צריכים עזרה!
אלוהים אדירים! מאט!
זה בסדר. אתה תהיה בסדר.
לא. -מאט, שתה את הדם הארור.
אמרתי שאני לא רוצה אותו. אני רוצה רופא. -אבל...
איפה ג'ו? היי.
מאט!
מה קרה פה עכשיו?
הנה. תן לי לעזור לך.
אני בטוחה שיש לך הרבה שאלות.
עצם העובדה שלא הזדקנת ביום עונה על השאלה הגדולה.
אני מרטשת.
כל האשמה שנשאת על חוסר השליטה שלך
היה באשמתי, לא באשמתך.
ירשת זאת ממני.
לכן נאלצתי לעזוב.
תאוות הדם הייתה חדשה לי,
עד כדי כך שחששתי שאפגע בך ובאחיך.
הפעם האחרונה שראיתי אותך
הייתה ביום הלוויה שלי.
לא דמיינת את זה.
הייתי המלאך שלך.
ואז תגידי לו שאת מצטערת שלא ראית אותו גדל.
אילו רק הייתי שם
לראות אותך גדל לנער,
להגן עליך מפני המזג של אביך,
אבל התביישתי כל כך בדברים שעשיתי,
במה שנהיה ממני,
ועד שכבר הצלחתי להשתלט על התיאבון שלי
וחזרתי בשבילך ובשביל אחיך,
הג'מיני צדו אותי וגירשו אותי לעולם כלא.
הדבר היחיד שעזר לך לשרוד את הכליאה במקום הנורא הזה...
היה התקווה לראות את הבנים שלי שוב.
אני יודעת שאין מילים שיפצו על כך שנטשתי אותך,
אבל כל הנצח לפנינו כדי שאוכל לנסות.
המלאך שלך חזר אליך. -המלאך שלך חזר אליך,
ולעולם לא אעזוב אותך שוב.
אימא.
ילד מתוק שלי.
איך מצאת אותה?
ברשימת הדברים שצריך לחשוש מהם,
היא לא אחד מהם.
יש לך לילה, סטפן,
לילה להתייסר,
לעשות את מסדר הבושה שלך,
ואז אתה צריך לצאת בעקבות קרוליין.
אני לא צריך לילה.
אמצא אותה.
אתה מסרב גם למשככי כאבים?
לא.
אז למה אתה מסרב לדם שלי?
את יודעת כמה פעמים מתתי?
או כמעט מתתי?
רוב הפעמים היו מידי האנשים שחשבתי שהם חברים שלי.
סליחה,
לא אנשים...
ערפדים. -מאט...
אל תרצי לי שאתם לא כאלה,
אליינה, כי אתם כן.
במרחק לחיצת מתג בלבד.
זה לא מה שהתכוונתי לומר.
האמת היא שאני חושבת שזכותך המלאה לכעוס...
אבל למה אתה מסרב להניח לי לשפר את מצבך?
אני לא יכול להגיד שאני שונא ערפדים
ואז להשתמש בהם כשזה משרת את טובתי.
אני לא יכול לרקוד על שתי חתונות, אליינה.
ככה זה מבחינתי.
יופי. עכשיו כשהוורבנה מחוץ למערכת שלך,
איך סאותהמפטון נשמעת לך?
אני יכול באותה מידה להפעיל עלייך שליטה מוחית כדי שתמצאי מקום נחמד להיעלם אליו.
או שתוכל לתת לי את הבחירה שמעולם לא קיבלת. אמרת בעצמך.
אם תעשה את זה, רק תחמיר את המצב. -אבל את תהיי מוגנת.
ואם אשבע שלעולם לא אחפש שוב את בני סלבטור?
ממה שסיפרת לי, אני לא רוצה שום קשר למשפחה הביולוגית שלי.
המשך חיים יפים, שרה נלסון.
מאט חי יום נוסף כדי לשנוא ערפדים,
סטפן בתורנות קרוליין, ואני הכרתי לאימא את היישומון "אובר".
מקבל הימורים למה מהם ישתבש קודם.
אני רוצה לערוך לג'ו מסיבת מתנות.
וואו!
שכחת לאותת לפנייה הזאת.
ההיריון של ג'ו הוא החדשות הכי טובות שהיו לנו בזמן האחרון,
ואני חושבת שלא הגבתי כמו שהייתי צריכה להגיב.
למה לא?
כי אני חושבת ש...
לא יודעת.
קינאת?
כן.
קצת.
כלומר, תמיד רציתי משפחה
לפני ש...
אתה יודע.
כך שזו תזכורת מבאסת לכך...
שזה לעולם לא יקרה לי.
אבל
אני זוכה לחיות איתך את החיים,
וגם זה מה שתמיד רציתי,
אז יהיה בסדר, טוב?
פשוט הייתי מוכרחה לאפשר לעצמי להיות עצובה לרגע.
מה אם המצב יכול היה להיות אחרת?
מה אם היית יכולה לשנות הכול?
המצב לא אחרת
ואני לא יכולה.
שום דבר לא השתנה.
אני אוהב אותך.
גם אני אוהבת אותך.
כדאי מאוד שזה יהיה חשוב.
התקשרתי לאבא שלי כדי ליידע אותו שקאי איננו,
אבל הוא רק רוצה לדעת
איפה "נקודת הזריחה".
מוכרחים להשמיד אותו. -למה?
לפני שתעני,
כדאי שאדלג לקטע שבו כבר נתתי אותו ללילי.
מה? אבל הבטחת לבוני ש... -זה לא משנה.
אתה צריך להחזיר אותו מיד.
תספרי לי.
לפני המאה ה-20,
אימא שלך התחברה לקבוצת מכשפים
שגורשו מקהילת ג'מיני.
הם היו ידועים ככופרים,
שואבי כוחות כישוף כמו קאי,
אבל לא רק זה.
לילי הפכה אותם לערפדים,
וכתוצאה מכך נוצרו יצורים שהם הן מכשפים והן ערפדים.
אבל זה לא אפשרי.
ערפדים לא יכולים להיות מכשפים. -מדובר במכשפים שיש להם כוחות כישוף
רק כשהם שואבים כוח ממקור אחר.
כערפדים...
יש להם מקור קבוע.
הם יכולים לשאוב מעצמם.
הם היו בדרכם להשמיד את הג'מיני,
אבל הקהילה הגיעה אליהם קודם,
והגלתה אותם.
הכופרים הם חסרי רחמים...
ערפדים בעלי כוח של מכשפים,
סטייה של הטבע.
אסור להניח להם לברוח.
תדמיינו את קאי עם תאוות דם של ערפד.
עכשיו תדמיינו שישה כאלה. ערפד.