Tidigare på "The Vampire Diaries":
-Vem är du? -Vem är du?
Herregud. Det är min mor.
Två fängelsevärldar existerar. Min, och den som skapades 1903-
-åt din mamma och hennes galna vänner.
-Hur får jag tillbaka mamma? -Hon är en ripper.
Låt mig presentera Sarah Salvatore.
Jag ska få henne att göra hemska saker-
-tills hon bönar om att få bli vampyr.
-Jag är gravid. -Vi gifter oss.
Min mamma är död, och jag vill bara att smärtan ska försvinna.
Om nån försöker slå på min mänsklig- het blir jag er värsta mardröm.
-Jag gillar dig. -Sluta.
Kom tillbaka. Vad gör du med Sarah?
Jag tänker döda henne.
Om Stefan vill rädda Sarahs liv-
-behöver han bara slå av sin mänsklighet.
-Stefan, våga inte stänga av. -Kom ihåg att ta mig tillbaka.
Det är ett jobbigt liv, va?
Gå inte där.
Jag tvättade det just.
Jag ber om ursäkt, Askungen.
-Vad gör du? -Stefan och jag rök ihop.
Saker gick sönder, och nu städar jag upp efter oss.
Vitsen med att stänga av sin mänsklighet är att man inte bryr sig.
Min skola ligger här, Enzo.
Jag vill fortsätta gå i skolan här.
Så fort jag börjar väcka misstankar-
-inbrott, saker som går sönder, döda kroppar-
-kommer folk att försöka avbryta mig.
Då kommer jag att hamna i en cell någonstans-
-i stället för att förbereda inför min provspelning.
Du, Caroline Forbes, vampyr utan mänsklighet...
-...ska provspela till skolpjäsen. -Musikalen.
Det är en självklarhet. Drama är mitt huvudämne.
Vad gör du här?
Hitta Min Telefon ledde mig hit.
Den förklarade inte varför du behövde den i går kväll.
Du är den enda som har Sarah Salvatores nummer.
-Vad behöver du det till? -Jag ska använda henne...
...för att få Stefan att stänga av sin mänsklighet.
Det var både listigt och djupt oroväckande.
-Hon lever väl? -Ja.
Om hon överlevde eventuella infekt- ioner efter Liams amatöroperation.
Vilket betyder att Stefans mänsklighet är borta.
Som sagt, jag skyr inga medel för att bibehålla mina rutiner, så jag-
-föreslår att du håller dig borta.
Om du inte misstycker-
-så måste jag förbereda mig.
-Hur var rejvfesten? -Du vet...
...högljutt, lamt, rejv-likt.
Är det något jag borde veta?
Något du vill prata om bröder emellan?
Var förvarar vi våra vapen?
-Ursäkta? -Armborst, järnörtsgranater.
Allt det där Jeremy gillade.
Ja, tronen.
Elena skvallrade på mig. Oväntat.
Olägligt att stänga av din mänsklighet.
Gör dig själv en tjänst.
Håll dig borta från mig i dag.
-Ta det lugnt. -Var är jag?
Du är på Whitmore-kliniken. Jag är dr Laughlin.
-I går kväll... -Du drack lite för mycket.
En professor hittade dig avsvimmad på skolgården.
Jag kommer ihåg det halvt om halvt.
Det var som en rejvfest för att fira början på vårlovet.
-Jag borde åka hem. -Du måste faktiskt stanna kvar.
Vi måste se efter dig ett tag. Du förlorade mycket vätska i går.
Bara så du vet-
-jag är inte okej med att inhysa övernaturliga krafter på sjukhuset.
Första dagen på vårlovet är campusområdet en spökstad.
Vi måste skydda henne tills Elenas blod har lämnat hennes system.
Såvida du inte vill bjuda in en till Salvatorevampyr till vårt bröllop.
Vi kanske bör rymma iväg själva.
Ja.
Hon har betvingats glömma gårdagen. Snart är hon tillbaka på Duke-
-utan någon som vet vad som hände.
Duke.
Det är inte så dumt.
Lite anstötligt, men på ett gulligt sätt.
-Du vet? Lilla Duke. -Vänta.
Funderar du på bebisnamn?
-Har inte du gjort det? -Jo.
-Det har jag absolut. -Nämn ett.
Josette jr.
Lägg av.
-Jag måste jobba. -Okej.
Damon. Vad gör du?
Försöker få utlopp för min ilska. Jag har inte lyckats än.
Stefan utan mänsklighet är en ådra från att vara Stefan the Ripper.
Varje dag är ett års skuldkänslor som väntar honom på andra sidan.
Ja-
-och inte för att jag vill komma med fler dåliga nyheter-
-men vi förlorade inte bara Stefan.
Vi förlorade chansen att ge Caroline mänsklighet.
Han var tydligen hennes utlösare.
-Nej tack. -Ta den från mig...
...för jag är nära att använda den på den här.
Ja.
Vem är det där?
Det här är Lillian Salvatore.
-Lever din mor? -Japp.
Hon har varit i ett fängelsevärlds- kort från 1903 i över ett århundrade.
-Din mor lever. -Ja, hon lever och frodas.
Inte i kistan jag trodde jag begravde henne i 1858.
Och hon är en vampyr, inte vilken vampyr som helst...
Damon, din mamma lever.
Hon är en ripper, Elena.
Det är helt logiskt.
Stefan har alltid varit en morsgris.
Hur mycket morsgris då?
Han hade hängt sig om hon hade uppmuntrat det.
Det hade vi båda. Vi älskade henne.
Hon var hela vår värld.
Vad då?
Nej. Aldrig.
Vi kan få tillbaka Stefan.
Påstå inte att hans mor inte utlöser hans känslor.
Hon dödade så många-
-att en hel häxorden gav henne en permanent timeout.
En till ripper löser inte ett ripperproblem.
Om det fungerar så får vi inte bara Stefan och Caroline tillbaka.
Vi får tillbaka din mor.
Är du ens lite nyfiken på att få se henne?
-Jag vet några som kan hjälpa oss. -Jag tänker inte hjälpa er.
Jag hatar Kai. Det första du gjorde när jag kom tillbaka-
-var att låta honom fejka en ursäkt.
Och sedan bad jag om ursäkt på allvar.
Och här är du, mindre än 24 timmar senare...
...och ber mig jobba med honom.
Vi behöver Kai för att ta oss till 1903.
Och vi behöver Bennettblod till förtrollningen.
Vi går in, hämtar min mamma-
-hon utlöser Stefans känslor, han Carolines. Emotionellt dominospel.
Alla vinner.
Om jag ger dig mitt blod, slutar du tjata på mig då?
Förmodligen. Fast-
-du kommer nog vilja göra oss sällskap.
Håll dig till mig, Bonnie Bennett.
Jag kanske kan uppfylla alla dina böner.
Du vill ha ascendenten.
Visst, låt mig bara ta fram den ur min ficka.
Om du verkligen vill gottgöra för det helvete du utsatte mig för-
-så har du chansen.
Problemet är att Gemini höll-
-fängelsevärlden från 1903 hemlig i generationer.
För att hitta nyckeln till rätt cell måste jag navigera uråldriga texter-
-upphäva flera lager av magiska trolldomar och...
Vänta.
Det var konstigt.
Den låg i min ficka.
När Damon berättade om mamma Salvatore började jag leta.
Och om jag ville skulle jag kunna få ut henne.
Som ny ledare för Geminipakten be- höver jag ingen himmelsk händelse...
-...för att ta oss dit. -Vad är haken?
Du måste följa med.
Det kan bli kul. 1903, den Förgyllda åldern.
Drömmer du om tidsresor?
Jag skulle hellre dö av kolera än att umgås med dig.
Det är mycket mer sannolikt att Caroline dödar dig-
-av något fånigt skäl, som att hon slutar tvätta-
-du säger något spydigt, och hon skär tungan av dig.
Om det bara fanns något sätt att ge tillbaka hennes mänsklighet.
Hallå? Det lät inte så illa, va?
Rörande, verkligen.
Men det saknade en viss autenticitet.
Vad fan håller du på med? Det var regissören.
Och du är en vampyr utan mänsklighet som sjunger om hjärtesorg.
-Det är en uppvisning. -Det är det verkligen.
Speciellt den där utstuderade plugghästrutinen.
Den smala vägen.
Allt för att hindra dig från att göra nåt du kommer ångra om ett år-
-när du slår på brytaren igen. Förutom hela-
-förstöra-mitt-liv-biten.
Om din mänsklighet är inaktiv borde du inte bry dig vad jag gör.
Nej, där har du fel.
För precis som du är jag benägen att göra onda saker utan min mänsklighet.
Men till skillnad från dig har jag inget som håller mig i schack.
-Det är inte mitt problem. -Jag gör det till ditt problem.
Om mitt liv kollapsar när min mänsklighet återvänder-
-så kommer ditt också det.
När jag är klar med dig-
-kommer du att drunkna i misstag.
Handlar det här verkligen om hämnd?
Ja, det gör det.
Och det här-
-är ett kontrollfreaks värsta mardröm.
Jag upphäver din rutin nu.
Nu-
-tvingar jag dig att släppa taget-
-en dag i taget-
-tills du ger med dig.
Fy tusan. Crocodile Dundee ringde. Han vill ha tillbaka sin kniv.
Han är inte längre en grej, och det är inte ditt skämt heller.
Är den här klädseln lämplig för 1903?
Vem sa att du ska med?
För att träffa kvinnan som födde mitt livs två episka kärlekar?
-Jag. -Det finns en gräns för...
...hur många förtrollningen kan transportera.
Därför är vi två stycken.
-Ska vi? -Okej, då hämtar vi mamma.
Det här var mig ett pittoreskt helvete.
Gå ni. Vi påbörjar förtrollningen för att hitta ascendenten.
Kai hade den ju. Varför måste vi hitta en till?
Den kan inte resa mellan världar. Vi måste hitta dess spegelbild 1903.
Sidan 10 i regelboken. Ska vi?
Jag vill inte lämna dig ensam med honom.
Det är ingen fara. Han är god nu minns du väl?
Nytt kapitel.
"Nytt kapitel"?
-Så du tror på mig? -Fan heller.
De måste få hitta hans mamma ensamma.
Så knip käft så går vi och söker efter ascendenten.
Attans. Är din hoj okej?
-Behöver du busspengar? -Allvarligt?
Jag fick stoppa regissörens kropp i en värmepanna.
Vet du hur svårt det var att få provspela under lovet?
Kom igen, det var lätt för dig.
Du behövde bara snyfta över din mammas begravning-
-spela cancerkortet, och vips är din rutin på rätt spår igen.
-Har jag fel? -Det var din enda varning.
Försvinn.
Ordentliga, förutseende Caroline-
-håller sig till reglerna.
Bra på kontroll, jättedålig på att hämnas.
Jag demonterade din hoj.
Jag tuggade av din regissörs huvud.
Herregud, Caroline, skruvade du av den här grejen?
Den kommer att ta typ 10 minuter att sätta ihop igen.
Du är en skam för vampyrer utan mänsklighet.
-Jag har några. Är du med? -Jag har tänkt på det.
Någon som heter Alaric borde inte få döpa en människa.
-Jag döpte inte mig. -Det är sant.
Okej, du kan få vetorätt.
Då säger jag nej till Duke.
Låt mig ringa upp dig.
-Vad gör du här? -Hoppas att du har nog med järnört...
...för att få Blondies gäng till Salvatores källare utan mer drama.
Du inser att jag är en människa, va?
Mot två vampyrer utan samvete.
Jag förstår.
Din tjej har en bulle i ugnen, och nu har du blivit försiktig.
Vampyrhörsel.
Jag vill faktiskt att mitt barn ska växa upp med en pappa.
Ja, en ynkrygg till far.
Du skulle väl springa undan när ni sparkar boll.
Eller fly från fisken när ni fiskar.
Jag har vapen i min lägenhet.
Kan vi bara kännas vid-
-hur vansinnigt det är att vi är i huset där du växte upp?
Damon, du var så bedårande.
Tack.
Fast det är Stefan.
Det här-
-är jag.
Hittar vi ascendenten så hittar vi min mamma.
När Stefan förbyts listar vi ut vad vi ska göra med henne.
-Du kan ge henne en till chans. -En chans att göra vad?
Sprätta upp magen på en massa människor?
Stefan var en ripper.
-Du gav aldrig upp hoppet. -Var var Lily från 1858 till 1903?
Hon frossade i blod medan Stefan och jag fick ta förlusten.
Inte precis moderligt, Elena.
Vad mig anbelangar dog min mor när vi begravde hennes tomma kista.
Kvinnan vi letar efter är bara ett verktyg för mig.
Damon?
Hej, mor.
Ett tag räknade jag dagarna i kalendern.
Jag gav upp efter några år-
-men av er bisarra klädsel att döma...
Du har varit här i över 100 år.
Jag hade kommit tidigare-
-men jag trodde du var välbehållen i familjekryptan.
-Jag misstog mig. -Tekniskt sett dog jag 1858...
...efter en sköterska på sjukhuset gav mig vampyrblod.
Du hade inte en tanke på att reda ut saker och ting?
Hur hamnade du här, mrs Salvatore?
-Mrs Salvatore? -Jag vet inte vad jag ska säga.
Snälla, kalla mig Lily.
Det var den 31:a oktober, 1903.
Jag hade just anlänt till New York.
Natthimlen levde med ett sådant vackert skimrande ljus.
Helt plötsligt attackerade en skara häxor.
När jag vaknade var de borta.
Alla var borta.
Den natten dansade himlen med färger igen-
-och varje natt sedan dess.
Det kallas fängelse. Du måste ha gjort många förbannade.
Det känns som det var evigheter sedan.
Bantar du?
Jag har rensat varje slakthus inom gångavstånd-
-och varje köttaffär längs vägen från New York till Mystic Falls.
Det här är det sista blodet jag har här.
Två droppar i veckan, bara för att hålla mig vaken.
Det låter vedervärdigt.
Jag klarar mig.
Jag hörde att du och din bror övergick under kriget.
-Din far måste ha varit förfärad. -Ja.
Och så slet Stefan av hans hals.
Förlåt, det är grymt att skratta, men vad bra för Stefan.
-Jag hatade honom verkligen. -Jag vet.
Så du lämnade dina barn med honom-
-fejkade din egen död och gick med i ripperkoalitionen.
Det är trevligt att se att du har växt till dig, Damon.
Hur mår din bror?
Hallå?
Är det någon där?
För fan, Stefan, vad vill du?
Jag tog med ett försoningsoffer.
Med allt sjungande och stoppande i värmepannan-
-måste du vara uttorkad.
Det är så här en vampyr utan mänsklighet ska agera.
Jag tillfogar dig smärta.
-Lämna mig i fred. -Tänker du ge efter?
Släppa taget? Bryta reglerna?
Stefan, sluta.
Kom igen, släpp taget.
Det kommer att kännas bra.
Du ska inte få förstöra mitt liv.
Okej, då avslutar jag det.
Du har fina handflator.
Vet du varför jag är här?
Mitt samvete håller mig vaken på natten.
Du behöver inte tro på mig, men du måste ge mig en till chans.
Bonnie, lyssna på mig!
Förlåt, jag...
-Gud, det var inte meningen. -Men du gjorde det.
För även om du talar sanning-
-så finns ditt gamla jag inuti dig.
Ascendenten är åt det här hållet.
Och du tror att jag kan återkoppla Stefan med hans mänsklighet?
Stefans sista minne av dig är en vision av en ängel...
-...som säger att allt ska bli bra. -Så du ska bli en ängel igen.
Han behöver inte få veta hur fördärvad du är.
Visst ska jag hjälpa till. Jag vill absolut se honom igen.
Packa väskorna.
Underbart.
Jag säger till de andra.
-Vilka då? -Du visste så mycket om mig...
...jag antog att du hade hört om mina följeslagare.
Vilka följeslagare?
Allihop-
-det här är min son Damon.
Han är här för att ta oss hem.
Där är du. Kan definitivt bli en förebild.
Damon satt fem år i en cell med dig utan att ta livet av sig?
En till lustigkurre. Jag förstår varför du är hans fyllekompis.
Lägg av med de tunga grejerna medan du ammar.
Vad gör du ens här? Jag trodde du hatade Stefan.
Det gör jag. Jag har en invecklad hämnd planerad mot honom.
Men för att verkligen skada någon måste personen olyckligtvis bry sig.
Du vill ge honom hans mänsklighet för att återväcka ett ömsesidigt hat?
Lekar är roligare om man är två.
I går kväll fick en oskyldig tjej en ofrivillig splenektomi-
-för att du tog in henne i ditt liv. Om du tycker det är kul...
-...så bör du se dig i spegeln. -Och vad då?
Omvärdera min likgiltighet för mänskligt liv?
Nej, för att konfrontera din djupa, uppenbara ensamhet.
Där fick du mig.
Jag är bara en nolla som håller på med otyg-
-medan du bockar av dina milstolpar i livet. Tjej, unge, döden.
Det låter härligt.
Vad gör du?
Det kallas vårlovet.
Det kallas att öva.
Är han okej?
Ja då.
Snyggt jobbat, din klantskalle.
Andra lektionen i att förlora kontroll: Rädda inga främlingar.
Gå till ditt rum. Dig tar jag itu med senare.
För att sammanfatta...
...att släppa taget är att vara en idiot-
-höja risken att åka fast-
-och värst av allt, aktivt göra val...
Enzo?
Fan också.
Har de här vampyrerna varit här med dig hela tiden?
Vi har rest överallt tillsammans.
De råkade vara på båten den natten, stackars själar.
Dessa stackars själar råkar inte ha samma förkärlek för rullande huvuden?
Tvärtom.
De räddade mig från den delen av mig själv.
Jag förvisades hit för att jag var ett monster.
Jag drack utan ånger från de människor jag satte tänderna i-
-men inlåst här tvingades jag kon- frontera det odjur jag hade blivit.
När vi fick slut på tillgångar-
-offrade mina vänner sina ransoner till mig.
Jag visste att om jag drack allt, som varje ben i min kropp begärde-
-skulle det inte räcka till att väcka dem med.
Så jag lärde mig att kontrollera min blodtörst.
För deras skull.
De fick mig att känna mig mänsklig igen.
Jag hämtar resten av blodet så vi kan återuppliva dem.
Hon är inte bara en ripper. Hon är en galen ripper.
-Hon kanske känner ansvar för dem. -Skämtar du?
Hon har ett vampyrdockskåp.
Damon.
Är inte det här ascendenten?
Jo.
Varför är inte Bonnie här?
För hon letar inte efter ascendenten.
Förtrollningen känns starkare.
Ascendenten måste vara här någonstans.
-Varför skulle den vara här? -Jag vet inte. Jag la den inte här.
Om inte jag kan förändras, varför spendera en hel dag med mig?
Varför ta med mig ut till ödemarken? Jag kan sprätta upp dig igen.
Dina vänner skulle aldrig ens höra dig skrika.
För att du kanske har rätt.
Innerst inne kanske jag tror att det finns något gott i dig.
Då skulle du ha rätt.
Letar, letar.
Nej, de hade inte gömt ascendenten i någon hög av...
Bonnie.
Vad gör du?
Vinner din tillit och hugger dig i ryggen.
-Det känns rätt djävligt, va? -Gör det inte.
Vad då? Lämna dig här?
Driv dig till självmordstankar?
Jag tog nästan självmord på grund av dig.
Snälla, tro mig. Jag har förändrats.
Jag vet.
Det har jag också.
De andas åtminstone fortfarande.
Damon är tydligen välvillig om han skickade B-teamet.
Ska vi ta och skicka honom ett litet meddelande?
-Vad håller du på med? -Hindrar dig från att lämna två lik-
-och att döda Elenas före detta förmyndare och din brors bäste vän.
Tyckte du om att bli torterad för att få tillbaka din mänsklighet?
Det måste vara utmattande att fundera för mycket på allt-
-förneka ens eget begär att döda-
-och bara göra slut på dem.
Backa.
Okej.
Om det är vad du vill.
Hör du.
Vart är du på väg?
Jag vet allt om dig.
Jag lärde dig kontrollera din blodtörst, minns du?
-Stå still, och skrik inte. -Vad tänker du göra?
Det som du motstår hela tiden.
Om du försöker fresta mig så fungerar det inte.
Jag behöver inte försöka. Innerst inne är vi exakt likadana.
Kom igen, du kan väl bryta rutinerna för ett ögonblick?
Hon har en jättefin hals.
Ditt vampyrmenageri får lov att ta nästa tåg.
-En häxa är ute. -Du vill lämna dem här?
Du kan inte rädda mig utan att rädda dem.
Vi kommer tillbaka och hämtar dem. Kom nu.
Damon, titta där ute. Är det där norrsken?
Och vår biljett härifrån.
-Har du den? -Ja.
-Okej. -Du måste skämta.
Gå, starta den jäkla förtrollningen.
Jag hämtar henne.
Dags att vakna.
-Nej! -De följer inte med, sa jag.
-Vad har du gjort? -Ni får återförenas senare.
-Kom. -Du förstår inte...
-...jag lämnar dem inte. -Synd.
De är min familj.
De här människorna är min familj.
De här missfostren kanske är din familj, men Stefan Salvatore är min.
Om du inte vill hjälpa honom lämnar jag dig att ruttna här.
Förstår du mig?
Damon.
Bonnie!
Snygg negligé.
Enzo.
Ringde jag dig i går kväll?
Du SMS:ade att du ville träffa mig...
-...men jag minns inte att vi sågs. -Lyssna, Sarah...
...det var ett misstag att ta in dig i mitt liv.
Varför gjorde du det då?
Kalla det djup och uppenbar ensamhet.
Du har varit en bricka i ett spel som jag har tappat intresset för.
Men du är ingen vanlig tjej, Sarah Salvatore.
Du förtjänar bättre.
Sarah Salvatore?
Varför kallar du mig det?
-Jösses. Det här är illa. -Vad då?
Jag ska gifta mig med en idiot.
-Du kunde ha dött i dag. -Men ingen annan dag?
18 år. Så länge måste du överleva-
-hjälpa mig uppfostra det här barnet.
Sedan kan vi släppa ut vårt barn i världen-
-och du kan springa runt med vapen och vampyrer och vara en idiot.
Okej?
Okej.
De där styr hela världen.
Ju snarare du lär dig dem, desto bättre.
-Du kan lära mig. -Det är mer Stefans grej.
Han kan ge dig en lektion när du har gjort honom förnuftig igen.
Stefan hade rätt.
Samma natt som min begravning fick han besök av en ängel.
Mig.
Jag hade just bytt form-
-och jag ville se mina pojkar.
Men när jag böjde mig ner för att viska i Stefans öra-
-kom hungern.
Det enda jag kunde känna var pulsen i hans ådror-
-och lukten av hans blod.
Så jag flydde.
För din skull.
Och hur djupt du än kände min frånvaro-
-är det hälften så djupt som jag kände din.
Bra att veta.
Jag ska låta dig sova lite.
-Damon. -Ja.
Även om jag ser fram emot att vi ska lära känna varandra igen-
-kan jag nog inte vara mig själv tills vi har hämtat dem vi lämnade.
När återvänder vi?
Snart. Men oroa dig inte.
Din fängelsevärld ska ingenstans.
Var förvarar de maten?
Åh, skit.
Vilka i helvete är...?
Vi borde nog inventera blodkylen innan Lily vaknar.
-Du har hennes ögon. -Du tog med den?
Det är den enda existerande bilden av min pojkvän som barn. Självklart.
Ge mig den.
Jag gillade att se den sidan av dig i dag.
Besviken och desillusionerad?
Det ser du varje dag.
En mors son.
Hon är bara ett medel för att få tillbaka Stefan.
Jag vet att hon inte är den kvinna du kommer ihåg-
-men ge henne lite tid.
Du har tur att du är så snygg-
-för din eviga optimism är superirriterande.
Jag råkar veta av erfarenhet-
-att det aldrig är slöseri att leta efter det goda i någon.
Kvinnan lämnade sina barn för en vampyrfamilj.
Vi kommer nog att få leta ett bra tag.
Tur att vi har obegränsat med tid.
Det var inte så hemskt.
Ser du? Att ha kontroll är överskattat.
Jag minns inte ens hur vi kom tillbaka till mitt rum.
Var är min tröja?
Nära tjejen vi lämnade blödande i korridoren.
Du hade rätt.
Ditt sätt är mycket roligare.
-Åh, hej. -Va?
Bon-Bon.
Förlåt.
-Dålig tajming. -Det är ingen fara.
Jag måste gå och titta till Ric-
-för att ta reda på hur det går med Stefan och Caroline, så...
Det här måste vara viktigt.
Jag ville bara tacka dig för att du hjälpte mig att få sinnesro.
Det är en galen kvinna där uppe som gärna vill öppna fängelsevärlden.
Men vi ska aldrig tillbaka dit, eller hur?
-Nej. -Bra.
För jag har någonting åt dig. En gåva från 1994.
Jag skulle ge den till dig i går, men du betedde dig så illa...
-...så du förtjänade den inte. -Jag...
Är det där vad jag tror att det är?
Hade det inte varit för kartan över Nova Scotia-
-hade jag aldrig kommit ihåg att det fanns magi på den där ön.
Chansen är stor att jag inte hade varit här.
Så jag har någonting åt dig från min bilresa -94.
Botemedlet.
Botemedlet mot vampyrism.
Jag vet att du tänkte skaffa det själv.
Du hade planerat varenda kilometer av vägen.
Varför ger du mig det?
För att min mamma är lycklig som vampyr.
Och för att jag tror att vi kan åter- ställa Caroline på det gamla sättet.
Men mest för att du ville att Elena skulle ha det.
Om jag inte vill det nu då?
Det har inte jag med att göra.
Jag avslutar bara det du påbörjade. Ge det till henne eller låt bli.
Det är upp till dig. du påbörjade. Ge det till henne eller låt bli.