Tidligere på The Vampire Diaries:
-Hvem er du? -Hvem er du?
Herregud. Det er moren min.
Det finnes bare to fengselsverdener. Min, og den de lagde i 1903-
-for å sperre inne moren din og de sprø greiene hennes.
-Hvordan får jeg henne tilbake? -Moren din er en ripper.
Den ekte Sarah Salvatore.
Jeg skal få henne til å gjøre ting hun aldri har drømt om.
Til hun trygler meg om å gjøre henne til vampyr.
-Jeg er gravid. -Gift deg med meg.
Moren min er død, og jeg vil bare at smerten skal forsvinne.
Hvis noen gjør meg til menneske igjen, blir jeg din verste fiende.
-Jeg liker deg. -Stopp.
Kom tilbake. Hva gjør du med Sarah?
Jeg skal drepe henne.
Hvis Stefan vil redde Sarahs liv, må han slå av menneskeligheten sin.
-Ikke slå den av, Stefan. -Bare husk å få meg tilbake.
Livet er hardt, ikke sant?
Ikke gå der.
Jeg vasket nettopp der.
Unnskyld, Askepott.
-Hva gjør du? -Stefan og jeg hadde et øyeblikk.
Vi ødela noen ting. Jeg prøver å få Scull Bar tilbake til slik den var.
Poenget med å slå av menneskeligheten-
-er at man ikke bryr seg om ting.
Jeg går på skole her, Enzo.
Jeg vil fortsette på skolen her.
Hvis jeg blir mistenkt for noe...
Innbrudd, ødelagt eiendom, lik.
...vil folk forstyrre rutinen min.
Så ender jeg opp med å råtne i en celle-
-i stedet for å forberede meg til auditionen i morgen.
Du, Caroline Forbes, en vampyr uten menneskelighet...
-...skal prøvespille for teater. -En musikal.
Selvsagt skal jeg det. Jeg tar jo drama.
Hva gjør du her?
Find My Phone førte meg hit.
Det forklarte ikke hvorfor du trengte den i går kveld.
Du er den eneste som har Sarah Salvatores nummer.
-Hva skulle du med det? -Bruke livet hennes...
...til å overbevise Stefan om å slå av menneskeligheten sin.
Det er både smart og urovekkende.
-Hun lever vel fortsatt? -Hun lever.
Hvis hun da overlevde Liams amatørkirurgi.
Noe som betyr at Stefans menneskelighet er en saga blott.
Som jeg sa gjør jeg alt for å opprettholde rutinen.
Så du bør nok holde deg unna.
Hvis det er i orden,-
-må jeg gjøre meg klar til audition.
-Hvordan var ravepartyet? -Du vet...
...høyt, teit, rave-aktig.
Var det noe mer?
Noe mer du vil snakke om, oss brødre imellom?
Hvor har vi våpnene våre?
-Unnskyld? -Armbrøster, vervain-granater.
Alle jegergreiene Jeremy drev med.
Ja, tronen.
Elena fortalte om meg. Sjokkerende.
Dårlig tidspunkt å slå av menneskeligheten på.
Gjør deg selv en tjeneste.
Hold deg unna meg i dag.
-Rolig nå. -Hvor er jeg?
På Whitmore legesenter. Jeg er Dr. Laughlin.
-I går kveld... -Du drakk litt for mye.
En professor fant deg slått ut på universitetsplassen.
Det husker jeg delvis.
Det var et vinterferie-raveparty.
-Jeg må komme meg hjem. -Du må faktisk bli her.
Vi må passe på deg litt. Du mistet mye væske i går kveld.
Bare så du vet det,-
-er ikke sykehuset en celle for overnaturlige.
Det er første dag i vinterferien. Campus er en spøkelsesby.
Vi må holde henne trygg til Elenas blod er ute av systemet hennes.
Hvis du da ikke vil invitere enda en Salvatore-vampyr i bryllupet.
Jeg begynner å tro at vi bør stikke av og gifte oss.
Jeg også.
Hun er hypnotisert til å glemme i går. Hun er snart tilbake på Duke-
-uten å ane hva som hendte.
Duke.
Det er ikke så verst.
Det er litt irriterende, men på en søt måte.
-Ikke sant? Lille Duke. -Vent litt.
Tenker vi på babynavn?
-Har ikke du gjort det? -Nei.
-Det har jeg. Jeg har det. -Kom med et.
Josette junior.
Gi deg.
-Jeg må gå runden. -Ok.
Damon. Hva gjør du?
Prøver å få utløp for raseriet mitt. Jeg har ikke fått det til ennå.
Sefan uten menneskelighet er en arterie unna Ripper-Stefan.
Og hver dag som går er ett år med skyld på den andre siden.
Vel,-
-ikke for å komme med enda flere dårlige nyheter,-
-men vi har ikke bare mistet Stefan.
Vi mistet sjansen til å vekke Carolines menneskelighet.
Han var visst følelses- triggeren hennes.
-Nei takk. -Ta det fra meg...
...for det er like før jeg bruker det på dette.
Ja.
Hvem er det?
Dette er Lillian Salvatore.
-Lever moren din? -Jepp.
Hun har visst vært i en 1903- fengselsverden i over 100 år.
-Moren din lever. -I beste velgående.
Ikke i furukisten jeg trodde jeg begravde henne i i 1858.
Og hun er visstnok vampyr. Og ikke en vanlig vampyr...
Damon, moren din lever.
Hun er en ripper, Elena.
Det gir jo mening.
Stefan var alltid en mammagutt.
Hvor stor mammagutt?
Han ville ha hengt seg i mors forkle hvis det gjorde henne glad.
Det hadde vi begge. Vi elsket henne.
Hun var alt for oss.
Hva?
Nei. Ikke søren.
Dette er måten å få Stefan tilbake på.
Ikke si at moren hans ikke er en følelsestrigger.
Hun drepte så mange-
-at en hel heksesabbat lagde en permanent skammekrok til henne.
Man fikser ikke et ripperproblem ved å slippe løs en ripper.
Bare tenk på det. Fungerer det,-
-får vi ikke bare Stefan og Caroline tilbake.
Vi får moren din tilbake.
Har du ikke litt lyst til å treffe henne?
-Jeg kjenner kanskje noen hekser. -Jeg hjelper deg ikke.
Jeg hater Kai. Det vet du. Da jeg kom tilbake,-
-kom du med ham for å unnskylde deg.
Og så unnskyldte jeg meg fordi jeg var en dust.
Og her er du, mindre enn 24 timer senere...
-...og ber meg om å jobbe med ham. -Vi trenger Kai for å dra til 1903.
Og vi trenger Bennett-blod for å få til formelen.
Vi drar inn, henter moren min,-
-hun trigger Stefan, og han trigger Caroline. Følelsesdomino.
Alle vinner.
Forsvinner du hvis jeg gir deg blodet mitt?
Sannsynligvis. Selv om-
-jeg tror du vil bli med oss.
Bli med meg, Bonnie Bennett.
Jeg har kanskje svaret på alle dine bønner.
Du vil ha 1903-ascendenten. La meg bare ta den opp fra lommen.
Hvis du virkelig prøver å gjøre opp for alt du lot meg gjennomgå,-
-så har du sjansen nå.
Problemet er at Gemini- sabbaten holdt-
-1903-fengselsverdenen skjult i flere generasjoner.
For å finne nøkkelen til cellen, må jeg lete i eldgamle bøker,-
-fjerne flere lag av magiske kamuflasjeformler og...
Vent litt.
Det var merkelig.
Den var i lommen min.
Da Damon fortalte meg om mamma Salvatore, lette jeg litt.
Og hvis jeg vil, kan jeg få henne ut.
Som ny leder for Gemini-sabbaten, trenger jeg ikke noe himmelfenomen...
-...for å få oss dit. -Så hva er haken?
Jeg drar hvis du drar.
Det kan bli gøy. Du vet. 1903. Gullalderen.
Drømmer du noensinne om tidsreiser?
Jeg vil heller dø av kolera enn å være sammen med deg.
Det er mer sannsynlig at du dør av å bli angrepet av Caroline.
Sikkert på grunn av noe dumt, som at hun ikke tar klesvasken,-
-og du kommenterer det, og så river hun av deg tungen.
Hvis det bare fantes en måte å få henne til å bli mer menneskelig på.
Hallo? Jeg tror nok jeg herjet.
Rørende. Virkelig.
Men det manglet en viss autentisitet.
Hva pokker gjør du? Det var regissøren.
Du er en vampyr uten menneskelighet som synger om hjertesorg.
-Det er en forestilling, Stefan. -Det er det virkelig, Caroline.
Spesielt dette godt planlagte "flink student"-nummeret.
Den smale sti.
Alt som hindrer deg i å gjøre noe du vil angre på om et år-
-når du slår på bryteren igjen. Bortsett fra hele greia-
-med å ødelegge livet mitt.
Hvis menneskeligheten din er av, bør du ikke bry deg om meg.
Der tar du feil.
Akkurat som deg gjør jeg fæle ting når menneskeligheten min er av.
Men jeg har ikke noe forseggjort system for å holde meg i skinnet.
-Det er ikke mitt problem. -Jeg gjør det til ditt problem.
Hvis livet mitt går i knas når menneskeligheten min kommer tilbake,-
-skal ditt også gjøre det.
Når jeg er ferdig med deg,-
-kommer du til å drukne i feil.
Handler dette virkelig om hevn?
Ja.
Og dette?
Dette er en kontrollfriks mareritt.
Dette er meg som ødelegger rutinen din.
Dette er meg-
-som tvinger deg til å slippe taket-
-en dag om gangen-
-til du sprekker.
Pokker. Crocodile Dundee ringte. Han vil ha tilbake kniven sin.
Ingen kjenner til ham lenger, og ikke den vitsen der heller.
Er dette et presentabelt antrekk i 1903?
Hvem sa at du får bli med?
For å møte kvinnen som fødte mine to store kjærligheter?
-Jeg. -Selv for meg er det grenser for...
...hvor mange jeg kan frakte med denne formelen.
Derfor er vi to.
-Skal vi? -Da drar vi og henter mamma.
Dette var jo en vakker del av helvete.
Gå i forveien. Vi begynner med lokalisatorformelen.
Kai hadde ascendenten. Hva skal vi med en til?
Ascendenten kan ikke reise mellom verdener.
Vi må finne 1903-motstykket.
Side 10 i regelboken for verdenshopping.
Skal vi?
Jeg vil ikke at du skal være hos ham.
Det går bra. Han er jo snill nå.
Et nytt liv.
"Et nytt liv"?
-Tror du meg? -Ikke søren.
Damon og Elena må treffe moren hans alene.
Så hold munn og la oss finne ascendenten.
Søren. Går det bra med sykkelen?
-Trenger du penger til bussen? -Seriøst?
Jeg måtte bare putte regissøren inn i ovnen.
Vet du hvor vanskelig det var å få audition i vinterferien?
Det var nok lett for deg, Caroline.
Du bare gråter litt over begravelsen til moren din,-
-bruker kreft-kortet, og plutselig fungerer rutinen igjen.
-Tar jeg feil? -Dette er din eneste advarsel.
Gå din vei.
Flinke, ryddige Caroline-
-som følger den smale sti.
Flink til å beholde kontroll, dårlig på hevn.
Jeg demonterte sykkelen din.
Jeg rev av regissørens hode med tennene.
Herregud, Caroline, skrudde du bare ut boltene?
Det tar meg kanskje ti minutter å få satt den sammen igjen.
Du gjør alle menneskelighets- fri vampyrer pinlig berørt.
-Jeg har noen. Er du klar? -Jeg tenkte faktisk på det.
Folk ved navn Alaric bør ikke få gi andre mennesker navn.
-Jeg valgte ikke navn selv. -Det er sant.
Ok, du kan få vetorett.
Bra. Da bruker jeg vetoretten på Duke.
Jeg ringer deg tilbake.
-Hva gjør du her? -Jeg håper du har nok vervain...
...til å få blondinen og vennen til Salvatore-kjelleren uten problemer.
Du vet at jeg er menneske?
Mot to vampyrer som ikke kjenner anger?
Jeg forstår.
Kjæresten har en bolle i ovnen, og nå har du blitt skuddredd.
Vampyrhørsel.
Jeg vil gjerne at barnet mitt skal vokse opp med en far.
Ja, en feig far.
Du stikker sikkert av fra ballen når dere kaster ball.
Eller stikker av fra fisken på fisketur.
Jeg har våpen i leiligheten.
Kan vi bare i et øyeblikk tenke på-
-hvor sinnssykt det er at vi er i huset du vokste opp i?
Damon, du var så søt.
Takk.
Men det er Stefan.
Dette...
...er meg.
Vi er ikke her for å omgås. Vi finner ascendenten og moren min.
Når hun har trigget Stefan, finner vi ut hva vi gjør med henne.
-Ellers kan hun få en ny sjanse. -Til hva da?
Å rive i filler enda en haug med folk?
Stefan var ripper.
-Ham ga du aldri opp. -Hvor var Lily fra 1858 til 1903?
Hun blodfråtset seg gjennom Europa mens Stefan og jeg var igjen.
Ikke særlig moderlig, Elena.
For meg døde moren min da vi begravde den tomme kisten.
Kvinnen vi leter etter er et verktøy for å få broren min tilbake.
Damon?
Hallo, mor.
Jeg pleide å krysse av dager på kalenderen.
Jeg ga opp etter noen år,-
-men etter klærne deres å dømme...
Du har vært her i mer enn 100 år.
Jeg kunne ha kommet før,-
-men jeg trodde du lå i familiens krypt.
-Min feil. -Jeg døde jo teknisk sett i 1858...
...etter å ha fått vampyrblod på tuberkuloseavdelingen.
Og du kom aldri innom for å forklare ting?
Hvordan havnet du her, Mrs. Salvatore?
-Mrs. Salvatore? -Hva skal jeg kalle henne?
Kall meg Lily.
Det var 31. oktober 1903.
Jeg hadde nettopp ankommet havnen i New York.
Nattehimmelen hadde et vakkert glitrende lys.
Så angrep plutselig en heksesabbat.
Da jeg våknet, var de borte.
Alle var borte.
Den kvelden var himmelen full av farger igjen,-
-og det har den gjort hver eneste kveld siden.
Det kalles fengsel. Du må ha gjort mange sinte.
Det virker som en evighet siden.
Går du på diett?
Jeg har tømt hvert eneste slakteri innen gåavstand-
-og hver eneste slakter på veien mellom New York og Mystic Falls.
Dette er det siste blodet jeg har.
To dråper i uken for å holde meg våken.
Det høres fælt ut.
Jeg klarer meg.
Du og broren din ble visst omvendt under krigen.
Faren deres må ha blitt forskrekket.
Det ble han. Før Stefan rev over halsen hans.
Unnskyld. Det er slemt å le. Men bra for Stefan.
-Jeg hatet virkelig den mannen. -Det vet jeg.
Så mye at du lot barna dine bli igjen hos ham,-
-latet som du døde, og ble med i ripperkoalisjonen.
Det er fint å se at du har vokst, Damon.
Hva med broren din?
Hallo?
Er det noen der?
Pokker, Stefan. Hva vil du?
Jeg har med en fredsgave.
Etter all syngingen og bruken av ovnen-
-er du sikkert kjempetørst.
Slik skal en vampyr uten menneskelighet oppføre seg.
Jeg påfører faktisk smerte.
-La meg være. -Hvorfor det? Skal du gi deg?
Slippe taket? Bryte kodeksen?
Slutt, Stefan.
Kom igjen, Caroline. Bare slipp taket.
Jeg lover at det føles bra.
Du får ikke ødelegge livet mitt.
Ok, da gjør jeg slutt på det.
Du har fine håndflater.
Vet du hvorfor jeg er her?
Fordi skyldfølelsen holder meg våken om natten.
Jeg venter ikke at du tror meg, men du må gi meg en sjanse.
Hør på meg, Bonnie.
Unnskyld, jeg...
-Jeg mente ikke å gjøre det. -Men du gjorde det.
For selv om du snakker sant,-
-er ditt gamle jeg fortsatt der inne.
Ascendenten er denne veien.
Og du tror at jeg kan vekke Stefans menneskelighet?
Stefans siste minne av deg er av en engel...
-...som sier at at blir bra. -Så du må være en engel igjen.
Han trenger ikke å få vite hvordan du egentlig er.
Klart jeg hjelper til. Jeg vil så gjerne se ham igjen.
Pakk veskene.
Vidunderlig.
Jeg sier fra til de andre.
-Hvem sier du fra til? -Du vet så mye om meg...
..at jeg trodde du kjente til reisefølget mitt.
Hvilket reisefølge?
Alle sammen.
Dette er min sønn Damon.
Han skal ta oss med hjem.
Sånn, ja. Nå er du en rollemodell.
Delte Damon celle med deg i fem år uten å ta livet av seg?
Enda en kjekkas. Jeg forstår hvorfor dere er svirebrødre.
Dropp spriten når du ammer.
Hva gjør du her? Jeg trodde du hatet Stefan.
Det gjør jeg. Jeg har faktisk en forseggjort hevnplan mot ham.
Men for at man skal kunne såre noen, må de bry seg om noe.
Skal Stefan bli menneskelig igjen så han forstår at dere hater hverandre?
Det er morsommere med to spillere.
I går kveld måtte en uskyldig jente få splenektomi-
-fordi du involverte henne. Hvis du synes det er gøy...
-...bør du ta en kikk i speilet. -Og så da?
Skal jeg revurdere min mangel på respekt for menneskeheten?
Nei, bare konfrontere din dype ensomhet.
Der tok du meg.
Ja, jeg er bare et null,-
-mens du sitter hjemme og krysser av milepæler. Kjæreste, barn, døden.
Høres flott ut.
Hva gjør du?
Det er vinterferie.
Jeg skal øve.
Går det bra med ham?
Ja da.
Bra gjort, din dust.
Leksjon to i å miste kontrollen: Ikke redd fremmede.
Gjem deg på rommet ditt. Jeg tar meg av deg senere.
For å oppsummere:
Å slippe taket betyr å være en idiot,-
-å øke sjansene for å bli tatt,-
-og verst av alt, ta valg...
Enzo?
Pokker.
Har disse vampyrene vært fanget her med deg hele tiden?
Vi dro overalt sammen.
Stakkarene var dessverre på båten den kvelden.
Stakkarene har vel ikke samme forkjærlighet for å la hoder rulle?
Tvert imot.
De reddet meg fra den delen av meg selv.
Jeg ble forvist hit fordi jeg var et monster.
Jeg drakk uten anger fra alle mennesker jeg fikk tak i.
Men i dette buret måtte jeg konfrontere dyret jeg hadde blitt.
Og da vi slapp opp for ressurser,-
-ga mine venner meg rasjonene sine.
Jeg visste at hvis jeg drakk alt, slik alt i meg krevde,-
-ville det ikke være nok igjen til å vekke dem.
Så jeg lærte meg å styre blodlysten.
For deres skyld.
De fikk meg til å føle meg menneskelig igjen.
Jeg henter resten av blodet, så vi kan vekke dem.
Ikke bare er hun en ripper, men en sinnssyk ripper.
-Kanskje hun føler ansvar for dem. -Fleiper du?
Det er et vampyr-dukkehus.
Damon.
Er ikke dette ascendenten?
Jo.
Hvorfor er ikke Bonnie her?
Fordi Bonnie ikke leter etter ascendenten, Elena.
Formelen føles sterkere.
Ascendenten må være her et sted.
-Hvorfor skulle den være her? -Vet ikke. Jeg har ikke lagt den her.
Hvorfor er du sammen med meg hvis du ikke tror jeg kan endre meg?
Hvorfor ta meg med ut hit? Jeg kan sløye deg igjen-
-uten at vennene dine hadde hørt deg skrike.
Kanskje du har rett.
Kanskje en del av meg tror at det finnes noe godt i deg.
Da har du rett.
Leter, leter.
Nei, de har ikke gjemt ascendenten midt i...
Bonnie.
Hva gjør du?
Vinner din tillit, for så å dolke deg i ryggen.
-Føles kjipt, ikke sant? -Ikke gjør det.
Ikke gjør hva? La deg bli igjen her alene?
Få deg til å ville ta livet av deg?
Jeg gjorde nesten det på grunn av deg.
Bonnie, du må tro meg. Jeg har forandret meg.
Jeg vet det.
Det har jeg også.
De puster i alle fall.
Damon må drive på med noe skikkelig hvis han sendte B-laget.
Skal vi sende ham en beskjed?
-Hva gjør du? -Hindrer deg i å legge igjen to lik.
For ikke å snakke om å drepe Elenas eks-vokter og din brors beste venn.
Likte du å bli torturert for å få tilbake menneskeligheten?
Det må være slitsomt å tenke så mye.
Å nekte deg selv å drepe-
-og bare bli ferdig med dem.
Gå unna.
Greit.
Hvis det er det du vil.
Hei.
Hei, hvor skal du?
Jeg vet alt om deg.
Jeg lærte deg jo å styre blodlysten din.
-Stå stille, og ikke skrik. -Hva gjør du?
Det du prøver å motstå.
Hvis du prøver å friste meg, fungerer det ikke.
Jeg trenger ikke å prøve. Innerst inne er du og jeg helt like.
Du kan vel droppe rutinen et øyeblikk?
Hun har en vakker hals.
Vampyrmenasjeriet ditt må nok ta neste tog.
-Vi har en heks for lite. -Vil du la dem være igjen?
Nei, Damon. Du får ikke redde meg uten å redde dem.
Vi kommer tilbake og henter dem. Jeg lover. Kom igjen.
Se der ute, Damon. Er det nordlyset?
Også kjent som vår billett vekk herfra.
-Fant dere den? -Ja.
-Ok. -Du fleiper.
Start på formelen.
Jeg henter henne.
På tide å våkne.
-Nei. -De får ikke bli med.
-Hva har du gjort? -Dere får treffes på gjenforeningen.
-Kom igjen. -Du forstår ikke.
-Jeg forlater dem ikke. -Så synd.
Det er familien min.
De er familien min.
De er kanskje familien din, men Stefan er familien min.
Og hvis du ikke hjelper ham, får du råtne her.
Forstår du?
Damon.
Bonnie!
Fin neglisjé.
Hei, Enzo.
Ringte jeg deg i går?
Jeg har en tekstmelding om å treffes-
-men jeg husker ikke om vi møttes.
Hør her, Sarah.
Det var feil av meg å involvere deg.
Hvorfor gjorde du det, da?
Kall det dyp ensomhet.
Du har vært en brikke i et spill jeg har mistet interessen for.
Men du er ingen vanlig jente, Sarah Salvatore.
Du fortjener bedre.
Sarah Salvatore?
Hvorfor kaller du meg det?
-Å jøss. Dette er ille. -Hva?
Jeg skal gifte meg med en idiot.
-Du kunne ha dødd i dag. -I motsetning til en annen dag?
Atten år. Så lenge må du leve.
Hjelp meg med barnets oppvekst.
Så kan vi slippe ham eller henne ut i verden,-
-og du kan løpe rundt med våpen og vampyrer og være idiotisk.
Ok?
Greit.
Hele verden avhenger av dem.
Du kan like gjerne lære deg dem.
-Kanskje du kan lære meg det. -Det er mer Stefans greie.
Kanskje han kan gi deg et kurs når du har gjort ham normal igjen.
Stefan hadde rett.
Da jeg ble begravet, fikk han besøk av en engel.
Meg.
Jeg var nettopp omvendt,-
-og ville treffe guttene mine.
Men da jeg lente meg ned for å hviske Stefan i øret,-
-steg sulten i meg.
Jeg hørte bare pulsen i årene hans.
Jeg luktet bare blodet hans.
Så jeg flyktet.
For deres skyld.
Og uansett hvor dypt dere savnet meg,-
-var det bare halvparten så dypt som jeg savnet dere.
Det er godt å vite.
Du skal få sove litt.
-Damon. -Ja.
Selv om jeg ser frem til å bli kjent med hverandre igjen,-
-blir jeg ikke meg selv før vi har hentet de jeg forlot.
Når drar vi tilbake?
Snart. Men ta det med ro.
Fengselsverdenen drar ingensteds.
Hvor har de maten?
Fy søren.
Hvem pokker er...?
Vi bør sjekke innholdet i blod- kjøleskapet før Lily våkner.
-Du har øynene hennes. -Tok du med deg det?
Det eneste barnebildet av kjæresten min? Selvsagt.
Gi meg det.
Jeg likte å se den siden av deg.
Skuffet og desillusjonert?
Det ser du hver dag.
En mors sønn.
Hun er bare en måte å få Stefan tilbake på.
Jeg vet at hun ikke er kvinnen du husker,-
-men gi henne litt tid.
Bra at du er så søt,-
-for den evige optimismen din er superirriterende.
Jeg vet av erfaring-
-at det aldri er bortkastet å lete etter det gode i folk.
Hun forlot ungene sine for å passe på en vampyrfamilie.
Jeg tror nok vi må lete en stund.
Da er det jo bra at vi har en evighet.
Det var ikke fælt.
Ikke sant? Kontroll er overvurdert.
Jeg husker ikke hvordan vi kom hit engang.
Hvor er trøya mi?
Like ved jenta vi lot forblø ute i gangen.
Du hadde rett.
Din måte er morsommere.
-Hei. -Hva?
Bon-Bon.
Unnskyld.
-Dårlig tidspunkt. -Nei da. Det går bra.
Jeg må faktisk høre med Ric-
-hvordan det går med Stefan og Caroline, så...
Dette bør være bra.
Jeg vil bare takke deg for å ha hjulpet meg med å få en avslutning.
Den sprø dama der oppe vil svært gjerne åpne fengselsverdenen igjen.
Men vi skal vel aldri tilbake dit?
-Nei, det skal vi ikke. -Bra.
For jeg har noe til deg. En gave fra 1994.
Du skulle ha fått den i går, men så oppførte du deg for dustete...
-...til å fortjene den. -Vel, jeg...
Det er vel ikke det jeg tror det er?
Hvis det ikke var for notatene dine på Nova Scotia-kartet,-
-hadde jeg aldri husket at det fantes magi på den øya.
Da hadde jeg kanskje ikke vært her i dag.
Så her er noe fra turen min i 1994.
Kuren.
Kuren mot vampyrisme.
Jeg vet at du skulle hente den selv.
Du hadde kartlagt ruten ned til minste kilometer.
Hvorfor gir du meg dette?
Fordi moren min er overraskende lykkelig som vampyr.
Og fordi jeg tror at vi får Caroline tilbake til vanlig på gamlemåten.
Men mest fordi jeg vet at du ville gi den til Elena.
Hva om jeg ikke vil det nå?
Det er ikke min sak.
Jeg avslutter bare det du begynte på. Hun kan få den eller ikke.
Det er opp til deg. et du begynte på. Hun kan få den eller ikke.