Viděli jste...
-Kdo jste? -Kdo jste vy?
Panebože. Moje máma.
Existují jenom dva vězeňské světy. Můj a jeden vytvořený v roce 1903
aby v něm zavřeli tvou mámu a všechno její šílenství.
-Jak ji dostanu zpátky? -Tvoje máma je Rozparovač.
Poznej skutečnou Sarah Salvatorovou.
Přiměju ji dělat věci, o kterých se jí ani nesnilo,
dokud nebude žadonit, abych z ní udělal upíra.
-Jsem těhotná. -Vezmi si mě.
Ano.
Moje máma je mrtvá. Chci, aby ta bolest zmizela.
Pokud se pokusíte vrátit mi lidskost,
stane se ze mě noční můra.
-Mám tě rád. -Přestaň.
Vrať se. Co to se Sarah sakra děláš?
Chystám se ji zabít.
Jestli Stefan chce zachránit Sarah život,
stačí udělat jen jedno, vypnout svou lidskost.
-Stefane, neopovažuj se ji vypnout. -Pamatuj si, máš mě přivést zpátky.
Těžký život, co?
Nešlapej po tom.
Zrovna jsem vytřela.
Omlouvám se, Popelko.
-Co to děláš? -Se Stefanem jsme měli svou chvilku.
Během toho se něco rozbilo
a teď navracím Scull Bar do původního stavu.
Smysl vypnutí své lidskosti je v tom,
že je ti fuk, co po sobě zanecháš.
Chodím tu do školy, Enzo.
Chci tu i nadále chodit do školy
a jakmile začnu budit nějaké podezření,
vloupání, zničený majetek, mrtvoly,
lidi se začnou míchat do mé rutiny.
Pak budu hnít někde v cele
místo toho, co bych měla dělat,
a tím je příprava na můj zítřejší konkurz.
Ty, Caroline Forbesová, upír bez lidskosti,
-se ucházíš o roli ve školní hře? -V muzikálu.
A je to jasný jak facka. Studuju dramatický obor.
A co ty tu pohledáváš?
Zavedlo mě sem Najdi svůj mobil
nevysvětluje se tím, proč ho tvé nenechavé prstíky potřebovaly.
Protože číslo na Sarah Salvatorovou máš jen ty.
-Na co jsi chtěla číslo? -Abych ji využila jako páku
a přesvědčila Stefana, aby i on vypnul svou lidskost.
To je chytré a zároveň hrozně znepokojující.
-Řekni mi, že je naživu. -Je naživu,
pokud přežije infekci způsobenou Liamovou amatérskou operací.
Což znamená, že Stefanova lidskost už je minulost.
Jak jsem řekla, nezastavím se před ničím, abych si udržela rutinu.
Navrhuju, aby ses držel zpátky.
A pokud ti to nevadí,
musím se připravit na svůj konkurz.
-Jaká byla pařba? -Však víš,
hlasitá, trapná, jako pařba.
Měl bych něco vědět,
nebo by sis o něčem chtěl promluvit? Jako brácha s bráchou?
Kde schováváme zbraně?
-Co prosím? -Kuše, železníkové granáty.
Ty lovecké hovadiny, které Jeremy tak žral?
Ano. V truhle.
Elena mě práskla. To jsem ale v šoku.
Není vhodná doba na vypínání lidskosti, bratře.
Udělej si laskavost.
Nepleť se mi dneska do cesty.
UPÍŘÍ DENÍKY VI. 17. díl: Pták v pozlacené kleci
-Klid. -Kde to jsem?
Ve Whitmorském zdravotnickém centru. Jsem doktorka Laughlinová.
-Včera... -Jsi toho trochu moc vypila.
Profesor tě našel, když jsi vytuhla na nádvoří.
Na to si tak nějak vzpomínám.
Byla to taková zahajovací prázdninová kalba.
-Měla bych jít domů. -Chci, abys tu zůstala.
Musíme tě chvíli pozorovat.
Včera jsi přišla o hodně tekutin. Ano?
Aby bylo jasno,
nelíbí se mi, že měníme nemocnici v nadpřirozenou zadržovací celu.
Dobře. Je první den prázdnin. Z kampusu je město duchů.
Kromě toho ji musíme ochránit,
dokud z ní Elenina krev nevyprchá.
Pokud nechceš pozvat dalšího
Salvatorského upíra na naši svatbu.
Začínám si myslet, že bychom se měli vzít potají.
Jo. Jo, já taky.
Je ovládnutá, aby včerejšek zapomněla,
a brzy se bezpečně vrátí na Duke,
a nebude mít tušení, co se stalo.
Duke.
To není špatné.
Je to trochu protivné, ale v roztomilém smyslu.
-Však víš. Malý Duke. -Počkat.
Přemýšlíš o jménech pro dítě?
-Ty ne? -Ne.
-Přemýšlel jsem. Přemýšlel. Fakt jo. -Jedno mi řekni.
Josette mladší.
Vystřel odsud.
-Mám vizitu. -Dobře.
Damone.
Co to děláš?
Hledám ten správný ventil pro svůj vztek.
Nenašel jsem ho. Stefan bez své lidskosti je jen jedinou tepnou
od Stefana Rozparovače. A každý den, co bude pokračovat,
znamená rok viny, která na něj čeká na druhé straně.
Jo. No...
Nechci tu hromadu špatných zpráv navyšovat,
ale nepřišli jsme jen o Stefana.
Přišli jsme i o šanci, jak nahodit Carolininu lidskost.
Ukázalo se, že byl jejím emocionálním spouštěčem.
-Ne, díky. -Tak mi to seber,
protože jsem jen kousek od toho, abych tím rozmlátil tohle.
Jo.
Kdo je to?
Tohle je Lillian Salvatorová.
-Tvoje matka je naživu? -Jo.
Víme, že víc než jedno století byla ve vězeňském světě z roku 1903.
-Tvoje matka je naživu. -Jo. Živá a zdravá,
ne v borovicové bedně, ve které měla být pohřbena od roku 1858,
a dle všeho je upírkou a ne ledajakou.
Damone, tvoje matka je naživu!
Je Rozparovač, Eleno.
Dává to smysl.
Stefan byl vždycky mamánek.
Jak moc velký?
Oběsil by se na matčině zástěře, kdyby si tím vysloužil její pochvalu.
Udělali bychom to oba. Milovali jsme ji.
Byla naším světem.
Co?
Ne. Ani náhodou.
Takhle získáme zpátky Stefana!
Nemůžeš mi tvrdit, že jeho matka není emocionálním spouštěčem.
Eleno, zabila tolik lidí,
že pro ni coven čarodějnic vytvořil trvalé vězení.
Problém s Rozparovačem nenapravíš vypuštěním jiného.
Zamysli se. Jestli to vyjde, získáme zpět nejen Stefana s Caroline.
Získáme zpět tvou matku.
Nejsi na ni ani trochu zvědavý?
Znám pár čarodějů, co by mohli pomoct.
Já ti nepomůžu.
Nesnáším Kaie a ty to víš. A hned, jak jsem se vrátila,
tak jsi mi ho vnutil s omluvou.
A pak jsem se za debilní chování upřímně omluvil.
A za méně než 24 hodin mě tu žádáš,
-abych s ním spolupracovala. -Bez Kaie, se nedostaneme do 1903,
a potřebujeme Bennettovu krev na to zatracené kouzlo.
Poslyš. Vstoupíme tam, popadneme mou mámu,
ta zapne Stefanovu lidskost, on zapne tu Carolininu, emoční domino.
Jupí! Výhra pro všechny!
Zmizíš mi z očí, když ti dám svou krev?
Nejspíš, ale...
Myslíš, že se k nám budeš chtít přidat.
Drž se mě, Bonnie Bennettová.
Možná znám odpovědi na všechny tvé modlitby.
Chceš ascendent z roku 1903.
No, jasně. Jen ho vytáhnu z kapsy.
Jestli fakt chceš odčinit to peklo,
kterým jsem kvůli tobě prošla,
tohle je ono.
Dobře. Problém je, že Blíženci po celé generace drželi
vězeňský svět z roku 1903 v tajnosti.
A abych našel klíč k téhle určité cele,
budu se muset prodírat starými texty
pod vrstvami magických zahalujících kouzel a...
Počkat.
To je zvláštní.
Měl jsem ho v kapse.
Když mi Damon řekl o mamči Salvatorové, zapátral jsem po ní.
A kdybych chtěl, mohl bych ji dostat ven.
Jako vůdce covenu Blíženců k tomu ani nepotřebuju
-nebeský úkaz. -Dobře. V čem je háček?
Půjdu, pokud půjdeš ty.
No tak. Bude švanda, však víš.
Rok 1903, zlatý věk.
Nesnilo se ti o cestování v čase?
Radši bych zemřela na choleru, než abych strávila odpoledne s tebou.
Pravděpodobněji tě zabije tvoje kámoška Caroline.
Nejspíš kvůli nějaké blbosti, jako třeba to, že přestane prát
a ty se na ni rozkřikneš a ona ti utrhne jazyk.
Chci říct, kdyby ji tak šlo nějak sjednotit s její lidskostí.
Haló? Jsem si docela jistá, že jsem zaválela.
Vážně dojemné,
ale chyběla tomu jistá autentičnost.
Co to sakra děláš? To byl režisér!
A ty jsi upír bez lidskosti zpívající o zlomeném srdci.
-To je role, Stefane. -To určitě, Caroline,
obzvlášť ta pečlivě vytvořená rutina dobré studentky,
bezúhonnost sama,
co ti zabrání, abys udělala nějakou chybu,
které bys za rok, až si zapneš
svou lidskost, litovala. Kromě toho,
kdy jsi mi zničila život.
Pokud máš vypnutou lidskost, tak by ti mělo být fuk, co dělám.
Ne. V tom se pleteš.
Stejně jako ty mám sklon dělat špatnosti, když jsem bez lidskosti,
ale na rozdíl od tebe nemám systém, co by mě nutil sekat dobrotu.
-To není můj problém. -Tvým problémem jsem to udělal.
Jestli se mi rozpadne život, až se mi začne vracet lidskost,
totéž se stane tomu tvému.
Až s tebou skoncuju,
budeš se topit ve svých chybách.
Tohle celé je vážně o pomstě?
Ano, je.
A tohle...
Je noční můra lidí posedlých kontrolou.
Takhle ti kazím rutinu.
Tohle jsem já...
A nutím tě, abys ztratila zábrany.
Den co den,
dokud tě nezlomím.
Sakra. Krokodýl Dundee volal, že chce svůj nůž zpátky.
Jo. Víš, ten už dávno neletí, stejně jako ten vtip.
Je tohle vhodný oděv pro rok 1903?
Kdo říkal, že tam jdeš?
Seznámit se se ženou, která porodila dvě epické lásky mého života?
-Já. -I když jsem hodně mocný,
přemisťovací kouzla mají svá omezení.
Přesně. A proto jsme tu my dva.
-Můžeme? -Fajn. Pojďme pro mamču.
Není to ale malebný kousíček pekla?
Vy běžte napřed. S Kaiem zahájíme vyhledávací kouzlo na ascendent.
Ale Kai ten ascendent teď měl. Proč musíme najít další?
Ascendent nemůže cestovat,
musíme najít jeho protějšek z roku 1903.
To je strana 10 v Pravidlech skoků mezi světy. Můžeme?
Nechci tě s ním nechat samotnou.
Budu v pořádku. Teď už je hodný, pamatuješ?
Nový list.
Nový list?
-Věříš mi? -Jistěže ne.
Damon a Elena se s mámou musí setkat sami.
Tak zmlkni a pojď hledat ten ascendent.
A sakra. To je tvoje motorka?
-Potřebuješ peníze na autobus? -Vážně?
Režisérovo tělo jsem musela nacpat do pece.
Víš, jak těžké bylo domluvit konkurz o jarních prázdninách?
No tak, měla jsi to snadné, Caroline.
Stačilo se rozbrečet kvůli pohřbu tvé mámy,
vytáhnout rakovinu a bum, tvoje rutina bude zase zpátky.
-Pletu se? -Tohle je tvé jediné varování.
Odejdi.
Uspořádaná, organizovaná Caroline,
vždy poslouchá ostatní.
Skvělá v ovládání, příšerná v pomstě.
Rozebrala jsem ti motorku.
Já tvému režisérovi ukousl hlavu.
Panebože, Caroline, ty jsi vážně povolila i tyhle šrouby?
To mi bude trvat tak 10 minut, než to smontuju zpátky dohromady?
Jsi ostudou všech upírů bez lidskosti.
-Dobře, pár jmen mám. Připravena? -Přemýšlela jsem nad tím
a někdo jménem Alaric nesmí pojmenovat dalšího člověka.
-Já jsem si své jméno nedal. -Pravda, ano.
Můžeš mít právo veta.
Dobře, tak to vetuju Dukea.
Zavolám ti zpět.
-Co tady děláš? -Doufám, že máš hodně železníku,
abychom blondýnu a jejího stoupence dostali do Salvatorova sklepa.
Uvědomuješ si, že jsem člověk
proti dvěma upírům bez výčitek?
Chápu.
Tvoje holka má zaděláno na mimino a ty jsi najednou úplně vyměkl.
Upíří sluch.
Byl bych docela rád, kdyby mé dítě vyrůstalo s otcem.
Ovšem se zbabělým.
Můžete si chodit házet a utíkat od míče
nebo chodit na ryby a utíkat od nich.
Zbraně mám v bytě.
Můžeme se na chvíli zastavit a připustit,
jak moc je šílené, že teď stojíme v domě, ve kterém jsi žil?
Damone, byl jsi tak rozkošný.
Díky.
Až na to, že je to Stefan.
Tohle
jsem já.
Socializovat jsme se sem nepřišli. Najdeme ascendent, mou mámu,
a až Stefanovi nahodí lidskost, tak přijdu na to, co s ní udělám.
-Můžeš jí dát další šanci. -K čemu?
K vykuchání doslova další lodi plné lidí?
Stefan byl Rozparovač.
-S ním jsi to nikdy nevzdal. -A co Lily od roku 1858 do roku 1903?
Nasávala krev po Evropě, zatímco jsme ji se Stefanem oplakali.
To není zrovna matka roku, Eleno.
Co se mě týče, tak zemřela v den, co jsme pohřbili její prázdnou rakev.
Žena, kterou hledáme, je jen prostředkem k získání Stefana.
Damone?
Dobrý den, matko.
Kdysi dávno jsem si dny značila v kalendáři,
ale po pár letech jsem to vzdala,
a soudě podle vašich divných ohozů...
Jste tu více než století.
Jo. Přišel bych dřív,
ale měl jsem za to, že jsi v bezpečí v rodinné kryptě.
-Moje smůla. -Vlastně jsem zemřela v roce 1858,
když mi sestra podala upíří krev.
A to tě nikdy nenapadlo zastavit se a říct nám to?
Jak jste se tu ocitla, paní Salvatorová?
-Paní Salvatorová? -Nevím, jak ji mám oslovovat.
Říkej mi prosím Lily.
Bylo 31. října roku 1903.
Připlula jsem do newyorského přístavu.
Noční obloha byla živá a plná krásných třpytivých světel
a zničehonic zaútočil coven čarodějů.
A když jsem se vzbudila, tak byli pryč.
Všichni byli pryč.
Tu noc na obloze opět tančila světla
a to se od té doby neustále opakuje.
Říká se tomu vězení. Musela jsi naštvat opravdu hodně lidí.
Ten život je tak vzdálený.
Máš dietu?
Vyprázdnila jsem všechna jatka, do kterých jsem zvládla dojít,
a každé řeznictví po ďábelské cestě
z New Yorku až sem do Mystic Falls.
Tohle je má poslední krev.
Dávám si dvě kapky týdně, abych zůstala při smyslech.
To zní hrozně.
Zvládám to.
Slyšela jsem, že jste se s bratrem proměnili během války.
-Váš otec musel být zděšen. -Byl.
A pak mu Stefan rozpáral krk.
Omlouvám se. Smát se tomu je kruté, ale Stefanovi to přeju.
-Toho muže jsem nenáviděla. -To vím.
Tolik, že jsi mu nechala děti,
fingovala vlastní smrt a přidala se do rozparovačského spolku.
Ráda vidím, že jsi dospěl do svého já, Damone.
Jak se má tvůj bratr?
Haló?
Je tu někdo?
Zatraceně, Stefane. Co chceš?
Mám pro tebe dárek na znamení míru.
Díky tomu zpívání a jak jsi stála u té pece
musíš být úplně vyprahlá.
Vidíš? Takhle se má chovat upír bez špetky lidskosti.
Způsobuju opravdovou bolest.
-Nech mě být. -Proč? Chceš se tomu poddat,
nechat to plynout a podvolit se?
Stefane, dost.
No tak, Caroline. Podvol se.
Slibuju, že se budeš cítit skvěle.
Nenechám tě zničit mi život.
Dobře, v tom případě ho ukončím.
Máš opravdu hezké dlaně.
Víš, proč jsem tady?
Protože díky své vině v noci nespím.
Nečekám, že mi uvěříš, ale musíš mi dát ještě jednu šanci.
Bonnie! Poslouchej mě!
Promiň.
-Panebože. To jsem nechtěl. -Ale udělal jsi to stejně,
protože i kdybys říkal pravdu,
tvé staré já je pořád uvnitř tebe.
Ascendent je tímhle směrem.
A věříš, že se mi podaří Stefana znovu spojit s jeho lidskostí?
Poslední Stefanova vzpomínka na tebe je, jak mu jako anděl říkáš,
že bude všechno v pořádku,
takže budeš andělem znovu.
Nemusí vědět, jak příšerný život jsi vedla.
Jistěže pomůžu. Ani si nepřeju nic jiného než ho vidět.
-Sbal si věci. -Báječné.
Dám vědět ostatním.
-Komu dáš vědět? -Věděl jsi toho o mně tolik,
tak jsi asi věděl i o mých společnících.
O jakých společnících?
Poslouchejte mě,
seznamte se s mým synem Damonem.
Vezme nás domů.
No vidíš. Rozhodně vypadáš jako velký vzor.
Damon s tebou fakt strávil pět let v cele, aniž by se zabil?
A jsi i vtipálek. Chápu, proč jsi v hospodě jeho parťák,
ale na chlast musíš pří kojení zapomenout, kámo.
Co tady vůbec děláš? Myslel jsem, že Stefana nesnášíš.
Jo, nesnáším. Vlastně pro něj mám promyšlený plán pomsty,
ale abys někomu skutečně ublížil, musí mu na něčem záležet.
Stefanovi chceš lidskost vrátit,
abys mu připomenul, jak se nenávidíte?
Hra je zábavnější, když ji hrají dva hráči.
Včera večer měla nevinná holka nedobrovolnou operaci sleziny,
protože jsi ji přivedl mezi nás.
Jestli je to tvá představa zábavy, podívej se na sebe do zrcadla.
A co? Přehodnotit svou neúctu k lidskému životu?
Ne. Abys konfrontoval svou hlubokou, očividnou osamělost.
Tak to jsi mě dostal.
Jo. Jsem jenom smutná nicka se špatnými úmysly,
a ty jsi doma a odpočítáváš svoje životní milníky. Holka, dítě, smrt.
To zní náramně.
Co to děláš?
Co děláš ty? Vždyť jsou jarní prázdniny.
Je trénink.
Je v pořádku?
Je v pohodě.
Moc pěkně, ty pitomče.
Druhá lekce ztráty kontroly... Žádné zachraňování cizích lidí.
Běž se schovat do svého pokoje, vyřídím si to s tebou později.
Takže abych to shrnula,
hodit všechno za hlavu znamená být idiot,
zvýšit pravděpodobnost, že tě chytí,
a co je úplně nejhorší, neustále si vybírat...
Enzo.
Krucinál.
Tihle upíři jsou tu s vámi uvěznění celou tu dobu?
Všude jsme spolu.
Té noci byli na té lodi, ubožáci.
Nemají tihle ubožáci náhodou
taky sklon rvát lidem hlavy?
Naopak.
Tihle lidé mě před tou mou částí zachránili.
Vyhnali mě sem, protože jsem byla netvor.
V klidu jsem pila z jakékoliv lidské bytosti, na kterou jsem narazila,
ale uvězněná v této kleci jsem musela
čelit té stvůře, kterou jsem se stala.
A když nám došly zásoby,
moji přátelé mi obětovali svoje příděly
a já věděla, že když vypiju všechno, jak si každičká kost v těle žádala,
tak by nezbylo dost na to, abych je probudila,
takže jsem se svou žízeň po krvi naučila ovládat.
Kvůli nim.
Díky těmto lidem se zase cítím jako člověk.
Dojdu pro zbytek krve, abychom je mohli znovu oživit.
Nejenom, že je Rozparovač, ještě k tomu je i šílená.
-Nebo se za ně jen cítí zodpovědná. -Děláš si ze mě srandu?
Má domeček pro upíry.
Damone...
Není to ten ascendent?
Jo.
Proč tady není Bonnie?
Protože Bonnie ten ascendent nehledá, Eleno.
Kouzlo je tady silnější.
Ascendent musí být někde poblíž.
-Proč by měl být tady? -Nevím. Já ho sem nedala.
Když si nemyslíš, že se můžu změnit, proč se mnou trávíš celý den tak,
že mě vezmeš někam do divočiny?
Mohl bych tě znovu vykuchat.
Tvoji přátelé tě ani neuslyší křičet.
Protože máš možná pravdu.
Možná někde hluboko věřím,
že je v tobě trocha dobra.
A měla bys pravdu.
Dívám se, dívám a nic!
Neschovali ten ascendent do nějaké hromady...
Bonnie!
-Co to děláš? -Získat tvou důvěru
a bodnout tě do zad.
-Docela na houby, co? -Bonnie, prosím, ne.
Ne co? Nenechat tě tu úplně samotného,
nedohnat tě k tomu, že se chceš zabít?
Málem jsem se kvůli tobě zabila!
Bonnie, prosím. Věř mi. Změnil jsem se.
Já vím.
Ale já taky.
Aspoň že ještě dýchají.
Damon musí pást po něčem velkém, když pošle B tým.
Co kdybychom mu poslali takovou zprávu?
-Co to děláš? -Bráním ti nechat
tu úklidové službě dvě mrtvoly,
a mlčím o zabití Elenina poručníka a nejlepšího kámoše tvého bratra.
Líbilo se ti být vězněný a mučený, abys získal zpátky svou lidskost?
To musí být vyčerpávající, nad vším hrozně přemýšlet,
popírat své nutkání zabíjet
a prostě to s nimi skoncovat.
Ustup.
Fajn.
Jestli to tak chceš.
Hej!
Hej! Kam to jdeš?
Myslíš si, že o tobě nic nevím?
To já jsem tě naučil, jak ovládat svou žízeň, pamatuješ?
-Stůj klidně a nekřič. -Co to děláš?
To, čemu se ty snažíš odolat.
Jestli se mě snažíš pokoušet, tak to nefunguje.
Nemusím se snažit. Sama víš, že jsme úplně stejní, Caroline.
No tak. Na chviličku tu svou rutinu narušit můžeš, ne?
Má fakt hrozně hezký krk.
Tvůj upíří zvěřinec si bude muset počkat na příští vlak.
Chybí nám čaroděj.
Chceš je tady nechat?
Ne, Damone. Nemůžeš zachránit mě a je tu nechat.
Vrátíme se pro ně, slibuju. Tak pojďme.
Damone, podívej se ven. To je Aurora Borealis?
Také známá jako náš lístek odsud.
-Máte to? -Jo.
-Fajn. -To si dělá srandu.
Běž. Začni s tím kouzlem.
Já pro ni půjdu.
Je čas se probudit.
-Ne! -Říkal jsem, že nejdou.
-Co jsi to provedl? -Uvidíš je na srazu.
-Pojďme. -Nechápeš to, Damone.
-Já je neopustím. -Smůla.
Jsou moje rodina.
Tihle lidé jsou moje rodina.
Tihle exoti jsou možná tvoje rodina, ale Stefan Salvatore je moje rodina,
a jestli mu nechceš pomoct, nechám tě tady shnít.
Rozumíš mi?
Damone!
Bonnie!
Hezká košilka.
Enzo, ahoj.
Já ti včera volala?
Mám tu zprávu, že se sejdeme, ale nepamatuju si, že jsme se sešli.
Hele, Sarah.
Zatáhnout tě do mého života byla chyba.
Tak proč jsi to udělal?
Řekněme kvůli hluboké a očividné osamělosti.
Pravdou je, že jsi byla pěšákem ve hře,
která už mě přestala bavit hrát.
Nejsi obyčejné děvče, Sarah Salvatorová.
Zasloužíš si něco lepšího.
Sarah Salvatorová?
Proč mi tak říkáš?
-Páni. Tohle je špatné. -Co?
Beru si idiota.
-Mohl jsi dneska umřít. -A jindy je to snad jiné?
18 let, tak dlouho potřebuju, abys byl naživu
a pomohl mi to dítě vychovat.
Pak ho nebo ji vypustíme do světa
a ty si tu můžeš pobíhat se zbraněmi a upíry a být idiot.
Dobře?
Fajn.
Tohle řídí celý svět.
Čím dřív se to naučíš, tím líp.
-Možná bys mě mohl učit. -To je spíš Stefanova parketa.
Možná ti dá návod, až ho vrátíš do příčetnosti.
Stefan měl pravdu.
Ten večer, kdy jsem měla pohřeb, ho navštívil anděl.
Mě.
Právě jsem se proměnila
a chtěla jsem vidět svoje chlapce.
Ale když jsem se naklonila, abych Stefanovi pošeptala do ucha,
tak se objevil hlad.
Slyšela jsem jenom tep v jeho žilách,
cítila jsem jenom krev.
Tak jsem utekla,
abyste byli v bezpečí.
A ať jste mou nepřítomnost pocítili jakkoliv hluboce,
já tu vaši snášela dvakrát hůř.
Ještě že to vím.
Nechám tě se prospat.
Damone.
Ano?
Ačkoliv se těším, že zase jeden druhého poznáme,
obávám se, že nemůžu být sama sebou,
dokud nezachráníme ty, kteří tam zůstali.
Kdy se tam vrátíme?
Brzy, ale neboj se.
Tvůj vězeňský svět nikam nezmizí.
Kde tady mají jídlo?
Sakra.
Kdo to sakra jste...
Asi bychom měli zkontrolovat zásoby krve,
než se Lily vzbudí.
Máš její oči.
Vzala sis ji?
Je to jediná fotka mého kluka z dětství. Jistěže jsem si ji vzala.
Dej mi ji.
Vidět dnes tuhle tvou stránku se mi líbilo.
Zklamaného a zbaveného iluzí?
To vídáš každý den.
Matčina syna.
Je jen prostředkem pro návrat Stefana.
Vím, že to není ta žena, kterou si pamatuješ,
ale dej jí trochu času.
Máš štěstí, že jsi tak roztomilá,
protože tvůj věčný optimismus je super otravný.
Ze zkušenosti náhodou vím,
že hledání dobra v druhých není nikdy plýtvání časem.
Někdo opustil své děti, aby mohl být mámou rodince upírů.
Myslím, že budeme hledat docela dlouho.
Pak je dobře, že na to mám celou věčnost.
To nebylo zas tak špatné.
Vidíš? Kontrola se přeceňuje.
Ani si nepamatuju, jak jsme se dostali do mého pokoje.
Kde mám košili?
Je u té holky, kterou jsme nechali vykrvácet na chodbě.
Měl jsi pravdu.
Po tvém je to mnohem zábavnější.
-Zdravím. -Co?
Bon-Bon.
Pardon.
-Trapné načasování. -Ne, to nic.
Musím se jít podívat za Rickem
a zjistit, jak to jde se Stefanem a Caroline, takže...
Ať to stojí za to.
Jen jsem ti chtěla poděkovat, že jsi mi to pomohl uzavřít.
Nahoře je bláznivá ženská,
která chce svět otevřít víc než cokoliv jiného, že?
Ale my se tam už nikdy nevrátíme, že?
-Ne, nevrátíme. -Fajn.
Protože pro tebe něco mám, dárek z roku 1994.
Chtěla jsem ti ho dát už včera, ale choval ses jako debil
-a nezasloužil sis ho. -No...
Není to to, co si myslím, že ne?
Nebýt tvých poznámek na mapě Nového Skotska,
nikdy bych si nevzpomněla, že je na tom ostrově magie,
a je dost pravděpodobné, že bych tady dneska nebyla.
Takže jsem ti ze svého výletu v roce 1994 něco dovezla.
Lék.
Lék na upírství.
Vím, že jsi ho chtěl získat sám.
Celou tu cestu jsi měl naplánovanou na kilometr.
Proč mi ho dáváš?
Protože moje máma je jako upír překvapivě spokojená,
a protože věřím, že Caroline
přivedeme zpátky starým způsobem,
ale hlavně proto, že vím, že jsi ho chtěl pro Elenu.
Co když už ho pro ni nechci?
Do toho mi nic není.
Jenom dokončuju to, co jsi začal. Můžeš jí ho dát, nebo ne.
Je to na tobě.
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 nebo ne.