בפרקים הקודמים...
מי את? -מי את?
הצלחת.
שם. עצור.
אלוהים. זו אימי.
האיחוד התרחש, עם אחי, לוק ואני ניצחתי.
כשספגתי את הכישוף של לוק
כנראה שגם קיבלתי חלק מהתכונות שלו, כמו אמפתיה.
שנינו יודעים שאני לא שונאת אותך.
נישקתי את סטפן.
אני רוצה לדבר איתו על זה, אם זה רע
לא נראה לי שהוא יהיה כן.
נדבר כשזה יסתיים.
התכנסנו כדי לחלוק כבוד לשריף אליזבת פורבס.
את מדברת על הדלקת מתג האנושיות.
אני רק רוצה שהכאב יעלם.
אם סטפן היה אומר את הדבר הנכון,
זה היה משנה את דעתך?
אימא שלי מתה, אליינה.
לא אתן לך לעשות את זה.
זו לא הבחירה שלך.
- בר סקול -
הלו!
היא ריקה.
מילוי, בבקשה. -אני חושב ששתית מספיק.
תסתכל לי בפנים.
כך אני מתאמצת לצפצף על מה שאתה חושב.
לא. לא מסוגלת.
טוב. אזמין לך מונית.
העניין הוא כזה. אימא שלי מתה לא מזמן,
כלומר, קברתי את גופתה המתה ומוכת הסרטן באדמה
לפני 4 שעות ו-32 דקות.
אני משתתף בצערך. -לא. לא אכפת לי מזה.
אני רק אומרת שכפות הרגליים שלי
נדחסו בעקבים הכי לא נוחים בעולם במשך יום שלם,
ונראה שהטקילה שלך היא הדבר היחיד שעוזר.
טוב.
אביא לך משקה נוסף. -תודה.
קרוליין פורבס, הבחורה מהנהר.
ליאם.
הבחור שלגמרי שכחתי מקיומו.
ובדיוק עמדתי לומר לך כמה סקסית את נראית.
אתה שיכור.
קצת תפסתי ראש. מכסחים לי את הצורה בשולחן ההוקי למעלה.
תגיד תודה. אני עמדתי כל היום בהלוויה של אימא שלי.
בחיי, אתה חתיך. אתה כבר דוקטור?
רק רגע. אימא שלך מתה?
רוצה לעוף מכאן?
אני... -מה? חברה?
ידוע שאתה לא יוצא עם אליינה גילברט.
למה שאצא עם אליינה?
לא היית יוצא איתה,
אבל גם אם היית יוצא איתה, זה לא היה משנה.
כי שום דבר לא משנה, שום דבר.
קרוליין!
- יומני הערפד -
זה כאילו היא מעולם לא גרה כאן.
איך הבית שלה?
ריק לחלוטין. קרוליין לקחה הכול מלבד הדלתות.
אז מה? היא פשוט לחצה על מתג האנושיות,
חזרה למעונות, לקחה את כל הבגדים שלה,
את כל מכתבי התודה,
ופשוט עזבה את העיירה? זה לא הגיוני.
אמרה הבחורה ששרפה את הבית שלה.
אתה חושב שהיא מנסה לנתק כל קשר לעברה?
אני בהחלט לא חושב שהיא עורכת מכירת חצר, אליינה.
טוב. למה אתה כועס עליי?
אני לא זאת שעשתה את זה.
אני יודע. אני מצטער.
אעשה סיבוב בקמפוס,
אולי מישהו ראה אותה.
עדכן אותי אם אתה מגלה משהו.
טוב. בסדר.
נראה שלא תזיק לך חברה.
אלוהים אדירים.
בוני?
איך את... -בחיים?
הייתי מצפה שכבר אתרגל לחלק הזה.
אני לא מאמין שבוני הצליחה לצאת.
בעצם, אני כן מאמין. היא נועזת.
אתה צריך עזרה?
לפני שתענה, אני מעדיף שלא.
רק הצפייה בך עושה לי ייסורי מצפון בלתי פוסקים.
רגשות הם דבר קשה.
כך גם הקצה של מוט הברזל הזה.
אני רק אומר. להוציא את ארון הקבורה של אימא?
זה אפל, אפילו יחסית אליי,
ולא הכרחי לחלוטין.
דיימון, בוני ראתה אותה בחיים בעולם הכלא של 1903.
זה במצלמה. רוצה לצפות בזה שוב?
אימא שלי מתה משחפת ב-1858.
לא טרחנו להזיז את הדבר הזה לחלקת הקבורה המשפחתית
רק כדי לגלות שהיא אפילו לא נמצאת כאן.
אם כך, קראת לי לבוא הנה כי היית זקוק לחבר?
לא. רצית לדעת אם ייתכן
שהיא קיימת בעולם כלא אחר.
והשבתי בחיוב, ואתה השבת בהכחשה.
לא יודע מי או מה נמצא בקלטת הזאת, אבל זאת לא היא.
אם כך, מי זה? -לא יודע. רוח רפאים?
אולי יש לה תאומה מרשעת ממשפחת ג'מיני. -יפה.
אילו אימא שלי הייתה כלואה ב-1903, היא הייתה בשנות ה-70 לחייה.
אלא אם כן היא כמוך. -אני מכיר את אימא שלי.
היא לא ערפדית. היא לא בעולם כלא.
היא מתה משחפת ב-1858.
אם אתה בטוח כל כך, למה עדיין לא פתחת את הארון?
ברכותיי.
כל מה שאתה יודע על אימא שלך שגוי.
להבא, תתמקדי בצד השמאלי שלי. הוא הרבה יותר מושך.
אלוהים אדירים.
נפגשנו כבר. -כן.
הצלת את ידיד שלי מאט
באמצעות הדם שלך. -כן.
שרה, נכון?
רוצה להצטרף אליי לכוס תה?
הזווית הכי טובה שלי היא מקרוב בארבע עיניים.
אמיצה.
מוצא חן בעיניי.
החולצה שלי שלא מפלנל, חולצות הטי שלי שלא מפלנל,
ו...
ממש התגעגעתי לחולצת הווי שלי שלא מפלנל.
לעזאזל, 1994.
קניתי את בקבוק השמפניה
באותו יום שבו דיימון ואני חשבנו שנחלץ אותך,
אבל מן הסתם, נכשלנו, אז לא יכולתי לשתות אותו,
אז זה לחייך.
היית תקועה שם לבדך בזמן שאנחנו היינו כאן, וחיינו את חיינו.
וזאת הרמת הכוסית הכי גרועה בעולם.
חזרתי הביתה. זה כל מה שחשוב.
לחיים.
טוב.
אפשר לדבר על זה שהברחתי את ג'רמי לבית ספר לאמנויות?
פירוש הדבר שאת המוזה שלו?
כי... איכס.
עשי לי טובה. אל תגידי לו שחזרתי עדיין.
רגע. עדיין לא התקשרת אליו?
אני רוצה לתת לו הזדמנות לחיים נורמליים
לפני שנגרור אותו חזרה לכל זה. מבינה?
כן. לא. גם אני רוצה, אבל, בוני, את צריכה לפחות להגיד לו שאת בסדר.
ואעשה זאת. אגיד לו.
לחזור לחיים זה מסובך. תאמיני לי. עשיתי את זה כבר.
חוץ מזה, יש לנו שותפה נטולת אנושיות
שזקוקה נואשות להתערבות.
קרוליין. את כאן.
ואת חדת אבחנה.
מה את עושה? -מתחילה מחדש.
הכול חדש! מצעים חדשים, בגדים חדשים.
אפילו קניתי לנו מייבש שיער חדש.
אלוהים אדירים! בוני חזרה. היי.
חשבתי שאת לכודה ב-1994.
יצאתי החוצה.
דאגנו לך, קר.
כוונתך שדאגתן לאנשים הסובבים אותי,
חששתן שהרגתי אותם. טוב. סיפור מצחיק. זוכרת את ליאם?
אליינה יצאה עם איזה חתיך מלימודי קדם רפואה
אבל אז הבינה שעדיין יש לה רגשות כלפי דיימון,
אז היא הפעילה עליו שליטה מוחית שישכח שהיה ביניהם קטע.
מה עשית לליאם?
שתיתי ממנו,
והוא היה מעדן.
מכירות את זה שחתיכים טעימים יותר?
הרגת את החבר לשעבר של אליינה?
טוב. אפשר לספר את הסיפור שלי, בבקשה?
תזכירי לי שוב למה אנחנו שמחות שהיא חזרה.
בבקשה תגידי לי שליאם לא מת.
טוב. אז שתיתי,
ואז הקול הקטן בראשי שאומר לי להפסיק, לא גבר.
עוד, בבקשה.
זה מביך.
אלוהים אדירים.
לכלכת לי את השרשרת בדם!
עכשיו אצטרך לנקות אותה. -מה את עושה לי?
התכוונתי לרוקן לך את הדם,
אבל עכשיו אין לי מצב רוח לגרור את הגופה שלך ביער,
בטח לא בעקבים האלה.
יכולתי לזרוק אותך למכולת האשפה,
אבל מצד שני תמיד מוצאים את כולם במכולות האשפה,
ומאחר שאני האדם האחרון שנראה איתך, המשטרה תחקור אותי,
ומה אם אחד מהם יזכיר לי את אמי המנוחה?
על מה את מדברת? -אתה, ליאם, נעשית מסובך.
אז לא הרגת אותו כי זה היה גורם לך לאי נוחות?
אליינה, כיביתי את האנושיות. לא נעשיתי אידיוטית.
הדבר האחרון שאני רוצה לעשות הוא לתת לך סיבה להרוס את חיי.
איזה מוזר.
זה כאילו היא קרוליין, אבל לא.
אוי, בוני, כמה התגעגענו לפרשנות שלך.
בכל אופן, בתמורה להתנהגותי הטובה,
אני רוצה שנה שבה לא אצטרך להרגיש כאב, צער או חרטה.
לא תנעלו אותי בתא ותייבשו אותי,
ובהחלט לא תנסו לעורר איזה רגש רדום,
בתקווה להדליק חזרה את האנושיות שלי.
אם כך, את רק רוצה שנעזוב אותך במנוחה, ואז את מבטיחה שלא תהרגי אף אחד?
זה כל מה שאני רוצה.
שיהיה לכן ברור, אם מישהו ינסה לעשות משהו שידליק חזרה את המתג שלי,
ואני מתכוונת לכל דבר,
אהפוך לסיוט הכי גדול שלכם.
נפלא! אני הולכת לקנות לאטה.
להתראות!
אז קרוליין הקדושה שומרת על ההילה שלה גם בלא אנושיות.
עד שהיא מתפרצת וחונקת מישהו באמצעותה.
גם אם כן...
יכול להיות טוב בשבילה, לשחרר קיטור, לדלל את האוכלוסייה.
נעשה כאן צפוף להחריד. -דיימון, אם היא תהרוג מישהו...
זאת לא אשמתך, סטפן.
עד שהבנת איך אתה מרגיש כלפיה, היה מאוחר מדי.
היא עשתה את הבחירה שלה.
עשה לי טובה. תברר במיסטיק פולז, תבדוק אם מישהו נעדר.
אין בעיה, אחי.
קצת מאוחר יותר.
כן. למה לספר לאחיך שאימא שלכם עדיין בחיים?
לא, אבל אני מבין. אימא בעולם הכלא ועל כן היא פסיכופתית מרשעת.
לא רוצה להרוס לאח הקטן את הזיכרון המושלם מאימא שלו.
אספר לו ברגע שאדע את האמת.
האמת. -ולכן אתה עדיין כאן.
אחותך שלחה אותי ואת אליינה ל-1994. אתה יכול להחזיר אותי ל-1903.
טכנית, כן, אני יכול לעשות את זה,
אזדקק ל"נקודת הזריחה" בשביל עולם הכלא של 1903.
בתור הנשיא הנבחר החדש של יצורי הג'מיני,
אני מניח שאתה יודע איפה אפשר להשיג אותו.
אז תשיג אותו. -בעונג רב.
אתה רוצה משהו. מפתיע.
טוב.
מאז סיפרת לי שבוני חזרה, אני לא מפסיק לחשוב עליה,
על מה שעשיתי, על מה שהיא מרגישה.
זה מעצבן מאוד.
אני צריך לראות אותה.
תראה,
אני צריך להתנצל,
ואתה תדאג שזה יקרה.
זהו זה?
אנזו? זה כל מה שאני מקבלת?
שם הוא דבר אישי מאוד, שרה.
רואה? הרגשה טובה, נכון?
יש לי תצלומים שלך, של הוורידים שלך עושים דברים מוזרים ולא אנושיים.
כולם בכרטיס הקטן הזה.
עברת מהתכווצות בפינה לסחיטה גלויה בתוך שעה.
מרשים. -אני רוצה לדעת עליך יותר.
מקובל.
אחת, אני מהיר מאוד.
שתיים, אני חזק מאוד.
הוא עלה איזה 70 דולר.
שלוש, אני עשיר מאוד.
עשיר, חזק, מהיר,
יש לך ורידים מוזרים,
אתה יכול לרפא אנשים באמצעות הדם שלך.
מה אתה?
זאת בדיחה, נכון? -זה נראה כאילו אני צוחקת?
את רוצה לשמוע אותי אומר את זה. בסדר. אני ערפד.
נו?
אולי לא שמעת אותי. אמרתי שאני ערפד.
נו, אן רייס, דרקולה, סדרת "דמדומים" המחרידה.
לא. אני יודעת מה הם.
רק חשבתי שיהיה משהו מעבר.
זה בסדר. גם ככה כל עניין הערפדים נגמר.
קרוליין.
מי הבחורה הנחמדה שאנחנו מגלים לה את כל הסודות הכמוסים והאפלים שלנו?
אני שרה. -שרה.
שרה הצלמת. שרה של סטפ... -יקירתי...
את זקוקה למשקה מהבר.
כמה נחמד לא להתעניין במה שאתה זומם לעשות למסכנה.
הגרסה הישנה שלי הייתה בדילמה מוסרית כרגע.
הגרסה הישנה שלך?
לא נכון. דווקא כן, מיד לאחר ההלוויה של אימא שלי.
תודה על שבאת, דרך אגב. צוחקת!
גם זה לא ממש מעניין אותי. -את בהתקף צחוק, אה?
האמת היא שאני קצת משועממת, ולכן אני מגייסת בנים חתיכים
שיבואו למסיבת המחסן של וויטמור הערב.
אתה אוהב לרקוד, נכון? -כן, מת על זה.
נתראה שם.
סטפן. היי, גבר. -היי.
אשאל אותך כמה שאלות,
ואני צריך שתהיה כן לחלוטין איתי.
אני יכול להיות כן לחלוטין איתך. -יופי.
אתה זוכר שהיית עם קרוליין אמש?
כן. קצת קשה לשכוח.
מה זה אמור להביע? -התמזמזנו בטירוף.
היו נשיכות בעסק?
נדמה לי. אני אוהב לנשוך קצת את השפה התחתונה,
מוזר שאתה שואל אותי שאלות כאלה.
לא. התכוונתי, האם היא נשכה אותך?
לא שזכור לי.
אתה בקטע שלה או משהו? כי...
חשבתי שהיא פנויה. לא ידעתי שאתם...
היא פנויה. אנחנו לא. -מעולה!
אפשר לעוף מכאן, בבקשה? כי...
אני ממש מאחר לאיזו מסיבה, ואתה מביך אותי מאוד.
איזו מסיבה? -מסיבת מחסן מחוץ לקמפוס.
קרוליין תהיה שם אם אתה רוצה לצפות.
היי, סטפן. -היי.
מעולם לא חשבתי שאשאל דבר כזה,
אבל...
רוצה לבוא לרייב?
טוב. זו לא בדיוק מסיבת השיבה הביתה שתכננתי לך, אבל...
כדאי שנתפצל ונחפש את קרוליין.
אולי כדאי שנתפצל ונחפש את קרוליין.
רעיון טוב.
בהצלחה.
אני בסדר.
רוצה לרקוד? -האמת היא שאני מחפשת מישהי.
זאת מסיבה. תעשי חיים!
ארצה, בחור. -אני רק רוקד.
אני באמת צריכה ללכת לחפש את החברה שלי.
אני לא שולט בעצמי. את לוהטת.
מה לעזאזל עשית?
אני לא יכולה לשלוט בעצמי. אני לוהטת.
היו עליו סימני נשיכה?
לא, פירוש הדבר שהיא נתנה לו מהדם שלה.
והוא בכלל לא זוכר שהיא שתתה ממנו?
הוא זוכר שהם התמזמזו בפרטי פרטים, אבל זה הכול.
פירוש הדבר שהיא מטשטשת את עקבותיה.
זה יסודי מאוד. האמת היא שזה ממש טוב.
לא טוב. פירוש הדבר שהיא תשתמש בו כשקית דם אנושית
בכל פעם שתהיה רעבה.
או שהיא תשתה משקיות הדם במקרר שלנו שהיא בדיוק מילאה.
רק רגע. למה את מגנה עליה?
אני רק אומרת שהיא לא ממש פגעה באף אחד,
ואין גופות שצצו במרכז הרפואי,
אין סטודנטים נעדרים.
מה אם היא באמת שולטת בזה?
ניתן לה שנה, היא מאושרת, ואז...
ואז מה? היא תדליק את מתג האנושיות באורח פלא
והיא תתחיל להרגיש כל מה שהדחיקה?
קרוליין תתפוצץ,
וכשזה יקרה, זאת תהיה אשמתי כי אני הסיבה לכך שהיא עשתה את זה.
כאב הוא הסיבה לכך שהיא עשתה את זה.
אימא שלה מתה,
חרב עליה עולמה. היא שאלה אותי שאלה אחת פשוטה.
רק הייתי צריך לומר לה את האמת, ולא אמרתי.
עכשיו תסתכלי לי בעיניים ותגידי לי שלא יכולתי לעצור זאת.
מה התוכנית שלך?
- דיימון -
לא מאמינה שאני עומדת להגיד את זה, אבל אני שמחה שהתקשרת.
קרוליין ירדה מהפסים? אם כן, צפיתי את זה.
שמחה לאיד בשעת צרה של אחת החברות הכי טובות שלי?
מוזר שהתגעגעתי אליך.
בוני, חשבתי שהייתי ברור.
מערכת היחסים בינינו קיימת רק בגבולות 1994.
אתה חושב ששיחת טלפון אחת הופכת אותנו לידידים?
אין צורך להעמיד פנים, בון. אני כמו חום שאי אפשר להיפטר ממנו.
כן. כן. מחלה.
את בסדר?
ובכן...
אם לחרוך איזו נבלה באמצעות כוחות הכישוף שלי זה בסדר, אז כן, עשר.
כשחזרת, חזרת חזרה לחייך כאילו לא קרה שום דבר?
את מתכוונת לחיים שבהם אחי היה מכונאי רכב והחברה שלי שכחה שהיא אוהבת אותי?
כן.
למה התקשרת אליי?
טובה קטנטונת.
לא יודע אם את יודעת, אבל כשקאי התמזג עם לוק,
הוא עבר מטמורפוזה.
הוא הפך מזחל סוציופת לפרפר מרושע קצת פחות.
כן. וכל מי שמאמין בזה הוא אידיוט. אל תזכיר שוב את השם הזה באוזניי,
טוב?
כן. טוב. כבר שכחתי אותו.
מה הייתה הטובה?
לא משנה. אסתדר לבד.
רייב נעים.
מי זה היה?
בוני.
היא לא רוצה לעשות את זה.
לא מאמינה שאתה אדם חדש. -אבל אני באמת אדם חדש.
הסברת לה כך שהיא תבין, נכון?
מילים קטנות, קלות לעיכול. -לא יקרה. סוף פסוק.
חבל...
כי הסיפור של אימא סלבטור נפלא למדי.
על מה אתה מדבר?
יש לי קצה חוט מבוסס לגבי "נקודת הזריחה".
בדקתי בארכיונים של ג'מיני.
לילי נתפסה במזח בניו יורק ב-1903.
מה אם היא הייתה בדרכה הנה אליך?
זה הגיוני. היא בדיוק נחתה מאירופה, בה...
בה מה?
שפוך.
סליחה.
לא תספר לי, נכון?
לא. סליחה. הגרון שלי נעשה ממש כואב.
אלך לחפש כדור.
אולי בוני תשנה את דעתה עד שאמצא אחד.
זה בהחלט מבט. -אל תקנאי.
אתה צריך לחייך יותר. -אתה שווה.
תודה. -ומן הסתם באת לשמרטף עליי,
אבל כבר היו לי שמרטפים פחות מושכים.
אמנם הן היו נשים מבוגרות ואני הייתי בת שמונה.
לא באתי לשמרטף עלייך, קרוליין.
כן, אתה כן. אתה, אליינה, בוני,
אתה לא חושב שאוכל לחיות חיים נורמליים
ונטולי אנושיות כערפדית בלי להרוג אף אחד,
ואתה מרגיש אשם על שהיית כזה מניאק בהלוויה של אימא שלי.
צודקת. באמת הייתי מניאק, ואז כשבאתי להתנצל
ולספר לך איך אני מרגיש באמת,
לא היית שם.
ועכשיו לא אכפת לי.
אבל לי אכפת, אז תני לי לספר לך איך אני מרגיש באמת.
אמרתי שלא אכפת לי.
את מוצאת חן בעיניי, קרוליין. -תפסיק.
אני לא יודע מתי זה נעשה יותר מידידות, אבל זה קרה,
וזה הפחיד אותי, אז הדחקתי את זה,
אבל הנה אנחנו.
וואו! רואה? זה לא היה קשה כל כך, נכון?
רק היה צריך שיעברו שנתיים, שסרטן יכלה את אימא שלי, שאני אכבה את האנושיות,
אבל סוף סוף הוצאת את זה.
זה טוב. כעס. פירוש הדבר שאת רוצה להרגיש.
לא. יודע מה? פירוש הדבר שאני עצבנית. תניח לי.
תניחי לזה להיכנס. יכאב לך ותרצי למות, אבל אהיה כאן.
אעזור לך לצאת מזה,
אבל את מוכרחה לתת לי הזדמנות.
בבקשה.
תחזרי.
לא היית צריך לעשות את זה.
איפה היית?
התור לשירותים היה באורך קילומטר וחצי. תראי את כל האנשים המטורפים כאן.
וואו! אתה כזה משעמם. לא פלא שאליינה לא בחרה בך.
האמת לאמיתה. עד כמה אתה טוב בניתוחים?
אני תלמיד שנה ב' בקדם רפואה. אני איום ונורא.
מושלם! בוא איתי.
הנה אתה. סוף סוף!
איפה בת הזוג שלך? מה, אתה לא רוצה להשוויץ בה לפני סטפן?
חוששני שהיא לא חושבת שאני מרתק כמוני.
אבל יש לך מבטא. כל מה שאתה אומר מרתק בצורה אוטומטית.
חוששני שמצאנו את היוצא מן הכלל. אמרתי לה שאני ערפד, והעיניים שלה ממש היו מזוגגות.
חוסר עניין מוחלט.
מה מצחיק?
סטפן דואג לשרה מאז הייתה תינוקת,
פירוש הדבר שהוא יגן עליה בכל מחיר. -טוב.
אז מה אתה עושה כשאתה רוצה שלמישהו לא יהיה כל קשר לערפדים?
מפעיל עליו שליטה מוחית שלא יהיה אכפת לו משום דבר שקשור לערפדים.
קרוליין פורבס, את גאון.
תודה.
אולי אדגים לך כמה מהכישורים האחרים שלי?
סליחה, יקירה.
זה לא מהנה באותה מידה כשאת לא באמת את.
- שרה סלבטור -
מה אתה עושה כאן?
אל תתחרפני, אבל...
היי.
רק תגמור עם זה.
תשפוך.
רציתי...
להתנצל...
על כל המעשים...
שפגעו בך.
בון? שמעת מה אמרתי?
אם אראה את הפרצוף שלך שוב,
אתיך אותו.
דמיינתי את זה קורה קצת אחרת.
בוני, היי. זאת אני. לאן הלכת? תתקשרי אליי.
זה פעל.
זה פעל? אתה המזניק הרגשי של קרוליין?
ראיתי את זה בעיניה. היא עדיין נמצאת שם.
רק צריכים למצוא אותה. -רגע. היא איננה?
סטפן, היא הבהירה היטב שאם נתעסק איתה
היא תנקום.
אז נמצא אותה, נכלא אותה, ואדחק בה עד שהיא תישבר.
אני יכול להחזיר אותה, אליינה.
טוב.
טוב. בוא נלך למצוא אותה.
- אנזו -
מה, אתה באמת חושב שאני רוצה לשמוע ממך כרגע?
עובר על מישהו ערב רע?
מה את עושה בטלפון של אנזו?
גנבתי אותו, אבל זאת לא השאלה שאתה אמור לשאול כרגע.
אתה צריך לשאול: "למה לאנזו יש המספר של שרה סלבטור בטלפון שלו?"
או אולי: "איפה שרה סלבטור?"
ובסופו של דבר, "מה לעזאזל את עומדת לעשות לה, קרוליין?"
שלום? אנזו?
כאן, יקירה. -למען האמת, אני מחפשת את...
אנזו. כן. שמעתי אותך.
הוא לא כאן כרגע, אבל אני כן. -קרוליין,
מה לעזאזל את עושה עם שרה? הנה! שאלה הולמת.
תודה על ששאלת. למען האמת, אני עומדת להרוג אותה.
תירגעי.
זה רק אני. הוא לא כאן.
בוני, מדובר באימא שלי. קאי יודע הרבה דברים על אימא שלי.
לא אכפת לי. אמרתי לך שאני לא רוצה לראות אותו שוב, ועשית את זה בכל אופן.
אני יודע, אבל, בוני... -לא הייתי ברורה?
הוא רק רצה לדבר. -עכשיו אני רוצה לדבר.
אז תקשיב. -אני מבין שהוא פגע בך.
אמרתי לך להקשיב!
אני רוצה שתרגיש מה שאני הרגשתי.
היית שם בפעם הראשונה שהוא פגע בי, חץ דרך הבטן,
אבל לא היית שם למה שקרה לאחר מכן,
כשהוא רדף אחריי בבית החולים,
כשהוא חנק אותי,
סימם אותי, קשר אותי ותקע אותי בתא מטען,
ואז לפתע פתאום, הוא רוצה להיות נחמד, אה?
להתחיל מחדש. נשמע מוכר?
הוא שיקר, ואז הוא דקר אותי שוב!
ואז הגיע החלק הגרוע ביותר
כי כשהכול נגמר הוא השאיר אותי
לבד.
והלוואי שיכולתי לחלוק את התחושה הזאת,
אבל אני לא יכולה.
אני רוצה שתצא החוצה. -בוני, אני מצטער.
צא החוצה!
היי! אני מכינה מרגריטות. רוצים אחת?
איפה שרה?
אני מבינה שסטפן גילה לך את הסוד הגדול שלו.
איפה היא, קרוליין?
לא כאן. זה יהיה מטופש. היא עם ליאם. תגידו שלום!
הלו?
שרה עוזרת לליאם במיומנויות הניתוח שלו.
בבקשה! בבקשה אל תפגע בי! -אני לא רוצה לעשות את זה!
דה. סביר להניח שתושעה ולאחר מכן תימצא אשם ברצח.
לכן הפעלתי עליך שליטה מוחית שתעשה מה שאני רוצה.
לא, בבקשה! בבקשה!
קרוליין. אני מצטער. -לא הייתי צריך לדחוק בך.
מן הסתם.
הבהרתי את עצמי היטב.
אני יודעת שאת לא יכולה להרגיש כרגע, קר,
אבל אם תהרגי את שרה, זה ירדוף אותך לנצח.
תאמיני לי. עשיתי את זה,
וזה היה מבאס.
הפעלתי שליטה מוחית על סטודנט שינתח את האחיינית של סטפן,
ומצאת דרך לשים את עצמך במרכז?
בחיי, באמת שיש לך כישרון טבעי, אליינה.
תסתכלי בי, קרוליין. מה את רוצה שאעשה?
את רוצה שאעזוב את העיירה, אעזוב.
אתרחק ממך ככל האפשר.
רק תשחררי אותה, בבקשה.
זאת הבעיה, סטפן. זה לא באמת משנה עד כמה אתה רחוק.
אתה עדיין אתה.
טוב לב, נאמן,
שבמבט אחד יכול לשכנע אותי שאני לא מטורפת.
זה סטפן שהתאהבתי בו,
וזה סטפן שיכול להחזיר אותי.
אם תהרגי את שרה זה לא ישתנה.
אני יודעת. לכן אני מעדיפה לשנות רק אותך.
תיפטר מהחלק הזה שלך, סטפן.
קרוליין, על מה את מדברת?
אם סטפן רוצה להציל את חייה של שרה,
הוא רק צריך לכבות את האנושיות שלו.
למה שניכם מסתכלים בי ככה?
יש צורך שאחזור על עצמי? -הוא לא מכבה את האנושיות שלו.
אליינה, סטפן שחרר את עצמו ממך לפני חודשים.
הוא יכול לחשוב בזכות עצמו עכשיו. -זה לא יקרה, קרוליין.
ליאם. -לא! בבקשה! לא, לא!
תעקור לה את הטחול. -קרוליין!
תירגעי. היא יכולה לחיות בלא טחול.
הזיהום צריך להיות הדאגה העיקרית שלך.
בבקשה אל תפגע בי! לא! -אני ממש מצטער.
לא.
ליאם. זוכר את השיחה שניהלנו קודם בנוגע לכנות?
איפה אתה? -אל תענה לו, ליאם.
המרכז הרפואי וויטמור.
בבקשה אל תפגע בי!
לכי! תחלצי את שרה משם. -בהצלחה להגיע לשם בזמן.
בבקשה! ליאם!
איך מתקדם, ליאם?
לא, לא! -אני חושב שאעבור לרפואת ילדים.
יודע מה? שיניתי את דעתי. עזוב את הטחול.
בוא נהיה סמליים קצת יותר.
בבקשה לא!
תעקור לה את הלב.
ליאם, אתה עדיין איתי?
אני לא במצב הרוח המתאים להקדמות. תגיד לי כבר למה אימא שלי תקועה ב-1903.
אתה לא מחזיר את אימא שלך חזרה.
מוזר.
נשמע שביקשת ממני להרוג אותך עכשיו.
ביקשת גרסה מקוצרת, אז כיבדתי אותך וקפצתי לסוף.
ולמה אנחנו לא מחזירים אותה חזרה?
כי קיימים רק שני עולמות כלא,
שלי, שנוצר ב-1994,
והעולם שנוצר ב-1903 מתוך מטרה אחת ויחידה, לכלוא את אימא שלך
ואת כל השיגעונות שלה.
אמרת שנחזיר אותה!
אני אומר לך כאדם שפוי למחצה שאתה ממש לא רוצה בזה.
ואני אומר לך כערפד שאוכל אנשים
שאתה ממש לא רוצה לעלות לי על העצבים!
אני מציל את חייך. -תגיד לי איך להחזיר אותה!
אימא שלך מרטשת, טוב?
היא מרטשת.
היא הפכה לערפדית ב-1858,
פברקה את מותה,
עזבה לאירופה, ושם... היא ירדה מהפסים.
לא. -הגופות נערמו, היא עזבה,
הרגה עוד עד שנאלצה לעזוב שוב.
הכמות המשוערת היא 3,000 סך הכול. -מספיק.
ומשום מה, הקהילה שמה לה למטרה לעצור אותה,
אז עצרו אותה בנמל ניו יורק לפני שהיא הספיקה לערוך מסע קטל במנהטן.
מן הסתם, עד שהם הגיעו לספינה, הם מצאו את כולם מתים.
זה היה נורא עד כדי כך שנאלצו לשרוף אותה שם בנמל.
אמרתי מספיק!
אני מניח שמוטב שאצא בכוחות עצמי.
- שלום. הגעתם לג'רמי. השאירו הודעתכם. -
היי, ג'רמי. זאת בוני.
זה סיפור ממש ארוך, אבל חזרתי.
תכננתי לנסוע לניו מקסיקו ולהפתיע אותך,
לא יודעת, להופיע כאחת הדוגמניות בקורס הציור שלך או משהו כזה.
תקשיב, ג'ר. אני לא בטוחה שאני עדיין אותה בוני שאתה רוצה להיות איתה.
המקום הזה שינה אותי, ואני לא יודעת אם אני מפחדת מעצמי
או שבעצם אני אוהבת את הגרסה החדשה שלי.
אם זה בסדר מבחינתך, נדמה לי שאנסה להבין מה קורה איתי,
ואז אני מבטיחה שאבוא לבקר אותך.
אני מקווה שאתה בסדר.
טוב. להתראות, ג'ר.
לא! בבקשה!
ליאם! ליאם, לא!
את מחמירה את המצב. -אתה תהרוג אותי!
ליאם, אמות!
מעולם לא השתמשתי באחת כזאת. אני ממש מצטער.
אתה לא קולט, אבל באמת כואב לי לראות את זה.
אני מעוררת רחמים.
ליאם, היא הפסיקה לצרוח. היא...
נדמה לי שהיא התעלפה.
תהרוג אותה. תתקשר אליי אחרי שזה יבוצע.
הטלפון של סטפן. -קרוליין, איפה הם?
את עומדת להיות רופאה, נכון? כמה זמן אפשר לחיות בלי לב?
אולי שלוש שניות לכל היותר? -היא תניח לה למות, אליינה.
אני לא מוצאת אותם בשום מקום. זמננו אוזל!
תחזירי אותי.
מה? סטפן, מה זאת אומרת? להחזיר אותך מאיפה?
רק תזכרי להחזיר אותי.
לא, לא, לא.
סטפן! לא!
סטפן, לא!
סטפן. לא.
אלוהים אדירים.
אליינה, אני ממש מצטער. אני לא יודע מה אני עושה.
תפסיק.
אני מוכרח לעקור לה את הלב.
לא. זה בסדר. הכול יהיה בסדר.
הלו? -סטפן, היי.
תודה לאל. מצאתי אותה. אני...
היא תהיה בסדר.
באמת?
סטפן, אתה בסדר?
אהיה בסדר בעוד רגע.
ממש הייתי זקוק לזה.
בבקשה אל תגיד לי שכיבית אותו.
סטפן, שלא תעז להגיד לי שכיבית אותו!
טוב.
אני לא אגיד.