Viděli jste...
-Kdo jste? -Kdo jste vy?
Dokázala jsi to.
Tady, zastav to.
Panebože. Moje máma.
Došlo k tomu sloučení s mým bratrem Lukem
a já vyhrál, když jsem pohltil Lukeovu magii,
musel jsem vstřebat i jeho vlastnosti, například soucit.
Myslím, že oba víme, že to s nenávistí nebyla pravda.
Políbila jsem Stefana. Chci si s ním promluvit,
ale pokud to bylo špatné, tak asi nebude upřímný.
Promluvíme si, až to skončí.
Sešli jsme se tady, abychom vzdali úctu
šerifce Elizabeth Forbesové.
Mluvíš o tom, že vypneš svou lidskost.
Chci, aby ta bolest zmizela.
A kdyby Stefan tehdy řekl to, co měl,
-změnilo by to tvůj názor? -Moje máma je mrtvá, Eleno.
Nedovolím ti to.
To nezáleží na tobě.
Haló!
Mám vypito. Dolij mi, prosím.
-Myslím, že už jsi jich měla dost. -Koukni se mi do očí.
Takhle se snažím nestarat se tolik o to, co si myslíš.
-Ne. Nedokážu to. -Dobře. Zavolám ti taxík.
Jde o tohle. Zrovna mi zemřela máma
a já před 4 hodinami a 32 minutami pohřbila její mrtvé,
-rakovinou prolezlé tělo do země. -Upřímnou soustrast.
Ne, ne. To je mi šumák.
Jen říkám, že jsem měla celý den
na nohách ty vůbec
nejnepohodlnější boty
a tvoje tequila je to jediné, co mi na to pomáhá.
Dobře.
-Přinesu ti dalšího panáka. -Děkuju.
Caroline Forbesová, holka z tůně.
Liam. Kluk, na kterého jsem zapomněla.
A to jsem se ti zrovna chystal říct, jak sexy vypadáš.
-Jsi namol. -Jen mám trochu upito.
Nahoře dostávám na frak v Shuffleboardu.
To se máš. Já prostála celý den na mámině pohřbu.
Božínku, jsi hezoun. Už je z tebe doktor?
-Počkej. Zrovna ti zemřela máma? -Nechceš odsud vypadnout?
-Já... -Copak? Holka?
Oba dobře víme, že s Elenou Gilbertovou nerandíš.
Proč bych měl s Elenou randit?
Nerandil bys,
ale i kdyby ano, bylo by to jedno,
protože na ničem nesejde, vůbec na ničem.
Caroline!
UPÍŘÍ DENÍKY VI. 16. díl: Po spirále
Jako by tu nikdy nežila. Co u ní doma?
Úplně prázdno. Caroline vzala úplně všechno, až na zatracené dveře.
A co? Prostě vypnula lidskost,
vrátila se na kolej, sebrala své oblečení
a kartičky s poděkováním a pláchla z města? To nedává smysl.
Říká holka, která spálila svůj dům.
Myslíš, že se snaží zpřetrhat všechna pouta ke své minulosti?
Rozhodně nepořádá garážový výprodej, Eleno.
Dobře. Proč si vybíjíš vztek na mně? Já za tohle nemůžu.
Já vím. Promiň.
Dobře. Omrknu kampus, možná ji někdo viděl.
Dej mi vědět, kdybys cokoliv zjistil.
Jo. Dám.
Zdá se, že by se ti hodila kámoška.
Panebože. Bonnie?
-Jak to, že jsi... -Naživu?
Člověk by řekl, že na tohle už bych měla být zvyklá.
Nemůžu uvěřit, že se Bonnie dostala ven.
Vlastně můžu. Má kuráž.
Nepotřebuješ pomoc?
Než na to odpovíš, radši bych nepomáhal.
Pořád prožívám ty záchvaty viny, když tě pozoruju.
-City jsou těžké. -Stejně jako konec tohohle páčidla.
Já jen říkám, vyhrabávat maminčin hrob?
To je zlověstné, a to i na mě, a naprosto zbytečné.
Damone, Bonnie ji viděla živou ve vězeňském světě z roku 1903.
Je to na videu.
Chceš se na něj mrknout znovu?
Moje matka zemřela na souchotě v roce 1858.
Nenamáhali jsme se s přesunem z rodinné krypty jen proto,
abychom zjistili, že tam vůbec není.
Takže jsi mě sem zavolal, protože potřebuješ kámoše?
Ne. Chtěl jsi vědět, jestli může být v jiném vězeňském světě.
Na to jsem odpověděl, že ano, na což jsi ty odpověděl popíráním.
Ať už je na tom videu kdokoliv či cokoliv, ona to není.
-Tak potom kdo? -Netuším. Duch?
-Možná má zlé blíženecké dvojče. -Zásah.
Pokud matku uvěznili v roce 1903, bylo by jí přes 70 let.
-Ne pokud by byla jako ty. -Znám svou matku.
Není upír. Není ve vězeňském světě.
Zemřela na souchotě v roce 1858.
Pokud jsi si tím tak jistý, proč jsi pořád neotevřel tu rakev?
Blahopřeju. Vše, co jsi věděl o své mámě, je lež.
V budoucnosti se zaměř na mou levou stranu. Je přitažlivější.
-Panebože. -Už jsme se setkali.
Ano. Zachránil jsi mého kamaráda Matta. Svou krví.
Ano. Sarah, viď?
Nedáš si se mnou šálek čaje?
Nejlépe vypadám z těsné blízkosti.
Statečná.
To se mi líbí.
Moje neflanelová halenka,
moje neflanelová trička,
a fakt se mi stýskalo po neflanelovém s výstřihem do véčka.
Naser si, 1994.
Tohle šampáňo jsem koupila tehdy,
když jsme si s Damonem mysleli, že tě zachráníme,
což se nestalo, takže jsem ho nemohla vypít, tak si připijme.
Uvízla jsi tam úplně sama,
zatímco my byli tady a žili si dál.
-A to je nejhorší přípitek na světě. -Jsem doma.
Na ničem jiném nezáleží. Na zdraví.
Dobře.
Probereme, že jsem vyhnala Jeremyho na uměleckou školu?
Dělá to z tebe jeho múzu? Protože... fuj.
Udělej mi laskavost. Neříkej mu, že jsem zpátky.
Počkat, ještě jsi mu nezavolala?
Jen mu chci dát šanci na normální život,
než ho vtáhneme do tohohle všeho, víš?
Jo. Chápu to.
Ale měla bys mu dát vědět, že jsi v pořádku.
A to taky dám. Řeknu mu to.
Zmrtvýchvstání je komplikované. Věř mi. Už jsem to zažila.
Kromě toho máme spolubydlo bez lidskosti,
kterému je nutné hodně pomoct.
Caroline.
-Ty jsi tady. -A ty jsi všímavá.
-Co to děláš? -Začínám znovu. Všechno nové!
Nové povlečení, nové oblečení. Dokonce jsem nám pořídila nový fén.
Panebože! Bonnie je zpátky. Ahoj.
Já myslela, že jsi uvězněná v roce 1994.
Dostala jsem se ven.
Měli jsme o tebe starost, Care.
Tím myslíš, že jste měli starosti o všechny kolem,
že bych je zabila.
Dobře. Vtipná historka. Pamatuješ Liama?
Elena randila s krasavcem z medicíny,
ale pak si uvědomila, že má pořád ráda Damona,
a tak ho ovládla, aby na všechno zapomněl.
-Caroline, co jsi Liamovi provedla? -Zbaštila jsem ho.
A byl chutňoučký.
Víte, jak mají hezouni přirozeně lepší chuť?
Zabila jsi bejvalýho Eleny?
Dobře. Můžu svou historku odvyprávět já, prosím?
Připomeň mi, proč jsme rádi, že je zase zpátky.
Prosím, řekni mi, že Liam není mrtvý.
Fajn. Takže jsem se krmila
a ten hlásek v hlavě, který mi říkává, abych přestala,
se vůbec neozval.
Víc, prosím.
To je trapas.
Bože.
Zakrvácel jsi mi přívěsek.
-Teď ho budu muset vyčistit. -Co mi to děláš?
Chystala jsem se ti vypít všechnu krev,
ale teď se mi nechce s tvou mrtvolou tahat do lesa,
rozhodně ne v těchhle botách.
Mohla bych tě hodit do kontejneru,
ale tam vždycky všechny najdou.
A jelikož tě naposledy viděli se mnou,
bude mě vyslýchat policie.
A co když mi někdo z nich připomene mou mrtvou matku?
O čem to mluvíš?
Z tebe se, Liame, vyklubala komplikace.
Nezabila jsi ho, protože by byl přítěží?
Eleno, vypnula jsem svou lidskost, neproměnila jsem se v idiota.
Rozhodně ti nechci dát důvod k tomu, abys mi zničila život.
To je tak divné. Jako by to byla Caroline, ale není.
Bonnie, jak nám všem ty tvoje průpovídky chyběly.
Nicméně... Výměnou za mé dobré chování
chci rok bez bolesti, žalu a výčitek.
Nezamknete mě do cely a nevysušíte mě
a rozhodně se nebudete snažit vyvolat
skryté emoce, díky kterým by mi mohla naskočit lidskost.
Takže chceš, abychom tě nechali na pokoji,
-a pak slíbíš, že nikoho nezabiješ? -Nic víc nechci.
Ale zaručuju, že pokud se kdokoliv jakkoliv pokusí
vrátit mi mou lidskost, a tím myslím jakkoliv,
tak se ze mě stane vaše nejhorší noční můra.
Paráda.
Zajdu si koupit latté.
Zatím!
Takže světice Caroline má svou svatozář i bez lidskosti.
Jo, dokud jí nepřeskočí a někoho s ní neuškrtí.
I kdyby ano...
Mohlo by jí to prospět, upustit trochu páry, profiltrovat davy.
Začíná tu být děsně přelidněno.
-Damone, jestli zabije... -Ty za to nemůžeš, Stefane.
Když jsi zjistil, co k ní cítíš, bylo příliš pozdě,
-už se rozhodla. -Udělej pro mě něco.
Zjisti, jestli se tu někdo nepohřešuje.
Provedu, bratře.
O chvilku později...
Jo. Proč říkat tvému bratrovi, že je vaše matka pořád naživu.
Ne, já to chápu. Máma je ve vězeňském světě,
takže je zlověstnou psychopatkou.
Nechceš zničit bratříčkovy dokonalé vzpomínky na mamču.
Řeknu mu to hned, jak zjistím pravdu.
-Pravdu. -Proto tu pořád jsi.
Jo mě a Elenu poslala zpět do roku 1994,
-ty mě můžeš poslat do roku 1903. -Ano, technicky
to dokážu,
ale budu potřebovat ascendent z vězeňského světa z 1903.
Jako nově zvolený prezident Blíženeckých zrůd
určitě víš, kde ho sehnat,
-tak ho sežeň. -Bude mi potěšením.
Něco chceš. Šokující.
Dobře.
Co jsi mi řekl, že je Bonnie zpět,
tak na ni nemůžu přestat myslet, co jsem udělal, jak jí je.
Je to vážně otravné.
Podívej.
Musím ji vidět. Musím se jí omluvit.
A ty to zařídíš.
To je vše? Enzo? Víc mi toho neřekneš?
Jméno je velmi osobní, Sarah.
Vidíš? Nemáš z toho dobrý pocit?
Mám fotky,
na kterých tvé žíly vypadají divně a nelidsky.
Všechny jsou na této kartě.
Od krčení v rohu jsi za hodinu přešla rovnou k vydírání.
-Působivé. -Chci toho o tobě vědět víc.
Tak dobrá.
Zaprvé, jsem velmi rychlý.
-Zadruhé, jsem velmi silný. -Stála mě asi 70 babek.
Zatřetí, jsem velmi bohatý.
Bohatý, silný, rychlý, máš divné žíly,
dokážeš léčit svou krví.
Co jsi zač?
-To je vtip, ne? -Vypadá to snad, že vtipkuju?
Mám to říct? Tak dobře. Jsem upír.
-A dál? -Možná jsi mě neslyšela.
Řekl jsem, že jsem upír. Anne Riceová, Drákula,
ta příšerná série Stmívání.
Ne, to samozřejmě znám. Jen jsem čekala něco víc.
To je v pořádku, upíři už stejně nejsou v módě.
-Caroline. -Kdo je ta milá dívka,
které svěřujeme naše největší a nejtemnější tajemství?
-Jsem Sarah. -Sarah.
-Fotografka Sarah. Stefanova... -Drahá,
měla by sis dojít pro drink na bar.
Nezajímat se o to, co s tou chuděrou uděláš, je tak skvělé.
Staré já by teď řešilo obrovské morální dilema.
Staré ty?
-Ne, to jsi neudělala. -Udělala.
Hned po pohřbu mé mámy. Díky, že jsi přišel.
Dělám si legraci.
-Kecám, i tohle je mi jedno. -Jsi samý smích, že?
Vlastně jsem trochu znuděná,
a proto na whitmorskou párty
dnes večer zvu pěkný kluky.
-Tancuješ rád, že jo? -Jo, zbožňuju to.
Uvidíme se tam.
-Stefane. Ahoj. -Ahoj, na něco se tě zeptám
a buď ke mně naprosto upřímný.
-To zvládnu. -Dobře.
Pamatuješ si, že bys byl včera s Caroline?
-Jo. Na to nejde zapomenout. -Co tím myslíš?
Dost drsně jsme se líbali.
-A nebylo součástí i kousání? -Asi jo.
Rád trochu přikousnu spodní ret,
ale je dost divné, že se na to ptáš.
Ne, nekousla ona tebe?
Na to si nevzpomínám. Jsi do ní snad udělanej?
Protože jsem si myslel, že je sama. Nevěděl jsem, že jste...
-Je sama, nejsme spolu. -Skvělé.
Můžu už prosím jít? Protože jdu pozdě na párty
-a vážně mě děsíš. -Na jakou párty?
Na párty ve skladišti mimo školu.
Caroline tam bude, jestli se chceš dívat.
-Ahoj. -Ahoj, poslouchej,
nikdy by mě nenapadlo, že se tě na to zeptám,
ale nechtěla bys jít na kalbu?
Dobře, není to uvítací párty,
kterou jsem pro tebe plánovala.
Měly bychom se rozdělit a hledat Caroline.
Možná bychom se měly rozdělit a hledat Caroline.
Dobrý nápad.
Hodně štěstí.
Jsem v pohodě.
-Chceš si zatancovat? -Vlastně někoho hledám.
Jsi na párty, bav se.
-Hele, dolů, chlapče. -Jen tancuju.
Vážně musím najít kamarádku.
Nemůžu si pomoct, jsi žhavá.
Co jsi mi to sakra udělala?
Nemůžu si pomoct, jsem žhavá.
-Měl na krku nějaké kousance? -Ne.
Takže mu dala svou krev.
A nepamatuje si, že by se na něm krmila.
Živě si pamatuje, jak se spolu líbali, ale to je vše.
Takže po sobě zametá stopy. Je pečlivá, a to je vlastně dobře.
Ne, není, vždy, když bude mít hlad, ho použije jako
lidský sáček s krví.
Nebo se napije z pytlíků v naší ledničce,
-kterou si zásobila. -Počkat, proč ji bráníš?
Jen říkám, že nikomu neublížila
a v nemocnici nejsou žádná těla,
žádní studenti nechybí. Co když to má pod kontrolou?
Dáme jí rok, bude šťastná a pak...
Co? Zázračně si nahodí své emoce
a začne cítit vše, co ignorovala.
Caroline se kvůli mně utrhne ze řetězu,
protože se to vše stalo jen kvůli mně.
Udělala to kvůli bolesti.
Umřela jí máma a svět se jí obrátil naruby.
Položila mi jednoduchou otázku. Stačilo říct jí pravdu
a já to neudělal.
Podívej se mi do očí a řekni mi, že jsem to nemohl zastavit.
Co máš v plánu?
Nemůžu uvěřit, co teď řeknu, ale jsem ráda, že jsi mi zavolal.
Caroline se rozjela? Jestli jo, tak jsem to říkal.
V těžké chvíli se posmíváš mé nejlepší kamarádce?
Je divné, že ti chybím.
Myslel jsem, že je to jasné.
Náš vztah existoval jen ve vězení v roce 1994.
Myslíš si, že jsme díky jednomu hovoru kamarádi?
Nemusíš předstírat, Bon.
Jsem horečka, které se nemůžeš zbavit.
Jo. Jo, jsi choroba.
Jsi v pořádku?
Jestli je v pořádku popálení nějakýho trouby,
tak je mi skvěle.
Když ses vrátil, tak jsi vklouzl do svého starého života hned?
Ve kterém byl můj bratr automechanik
a má holka zapomněla, že mě miluje? Jo.
Proč jsi mi zavolal?
Mám malou prosbičku.
Nevím, jestli to víš, ale když se Kai sloučil s Lukem,
tak prošel proměnou.
Z psychopatické housenky se stal lehce méně zlým motýlem.
Jo, a každý, kdo tomu věří, je idiot.
Jeho jméno už prosím nikdy neopakuj, ano?
Jo, dobře. Už jsem ho zapomněl.
O jakou laskavost šlo?
S tím si nedělej starosti, nějak na to přijdu sám.
Užij si tu kalbu.
Ahoj. Kdo to byl?
Bonnie. Nechce to udělat.
-Nevěří, že ses změnil. -Ale já se změnil.
Vysvětlil jsi jí to tak, aby to pochopila, že jo?
Pěkně pomalu, aby to snadno vstřebala.
Je to marný, tečka.
Škoda.
Protože příběh mamky Salvatorové je celkem zajímavý.
O čem to mluvíš?
Mám nadějnou stopu ohledně ascendentu.
Prošel jsem si naše archivy.
Lily byla zajata v přístavu v New Yorku v roce 1903.
Co když byla na cestě za tebou?
Dává to smysl. Právě připlula z Evropy, kde...
Kde co?
Ven s tím.
Promiň.
Neřekneš mi to, co?
Ne, promiň, strašně mě škrábe v krku.
Musím si vzít prášek na cumlání.
Možná Bonnie změní názor, než nějaký najdu.
-Opravdu skvělý vzhled. -Nežárli.
Měl by ses víc usmívat. Vypadáš skvěle.
Děkuji.
A evidentně jsi mě přišel hlídat,
ale měla jsem i ošklivější chůvy.
Byly to staré ženy a mně bylo 8 let.
Nepřišel jsem tě hlídat, Caroline.
Ale ano. Ty, Elena, Bonnie,
nemyslíte si, že můžu žít jako normální upír bez lidskosti,
aniž bych někoho zabila,
a cítíš se provinile za to, jaký vůl jsi byl na mámině pohřbu.
Máš pravdu, ale pak jsem se přišel omluvit
a říct ti, co skutečně cítím, ale ty už jsi byla pryč.
-A teď mi na tom nezáleží. -Ale mně ano.
Takže ti řeknu, co k tobě skutečně cítím.
Řekla jsem, že mě to nezajímá.
-Mám tě rád, Caroline. -Přestaň.
Nevím, kdy to přešlo v přátelství, ale vyděsilo mě to,
tak jsem to ignoroval,
ale kam nás to dostalo.
Páni, vidíš? Tak těžké to nebylo, že?
Chtělo to jen pár let, rakovinu, která zabije mou mámu,
abych vypnula své emoce, ale konečně jsi to ze sebe dostal.
To je dobré. Vztek. To znamená, že chceš cítit.
Ne, Stefane. To znamená, že jsem naštvaná, tak mě nech být.
Poddej se tomu. Bude to bolet a budeš chtít umřít,
ale budu tu pro tebe.
Pomůžu ti to překonat, ale musíš mi dát šanci.
Prosím.
Vrať se.
To jsi neměl dělat.
Kde jsi byl?
Fronta na záchod byla nekonečná.
-Podívej se na všechny ty lidi. -Jsi tak nudný.
Není divu, že si tě Elena nevybrala.
Čas na pravdu. Jak dobře operuješ?
Jsem teprve ve druháku. Nestojím za nic.
Skvělé, pojď se mnou.
Tady jsi, konečně. Kde máš svůj doprovod?
Nechceš ji ukazovat před Stefanem?
Asi pro ni nejsem tak fascinující jako ona pro mě.
Ale máš přízvuk. Všechno, co řekneš, je fascinující automaticky.
Asi jsme našli výjimku.
Řekl jsem jí, že jsem upír, a její oči úplně pohasly.
V naprostém nezájmu.
Čemu se směješ?
Stefan Sarah hlídá od jejího narození,
takže ji bude chránit za každou cenu.
-Dobře. -Co uděláš, když chceš,
aby někdo nechtěl mít nic společného s upíry?
Ovládneš ho, aby ho upíři vůbec nezajímali.
-Caroline Forbesová, jsi génius. -Děkuju.
A co kdybych ti teď ukázala své další talenty?
Promiň, lásko.
Není to taková zábava, když nejsi sama sebou.
Ahoj!
Ahoj.
Co tady děláš?
Nevyšiluj, ale...
Ahoj.
Ať to máme za sebou.
Tak to vyklop.
Chtěl jsem se
omluvit
za všechno, co jsem udělal,
co ti ublížilo.
Bon? Neslyšela jsi, co jsem ti říkal?
Jestli tvůj obličej uvidím znovu,
tak ho nechám roztát.
Představoval jsem si, že to půjde trochu jinak.
Bonnie, to jsem já. Kam jsi šla? Zavolej mi.
-Fungovalo to. -Fungovalo?
-Dokážeš Caroline zapnout emoce? -Viděl jsem její oči.
Pořád tam je. Jen ji musíme najít.
Počkej, ona je pryč?
Stefane, jasně dala najevo,
že jestli budeme dělat potíže, oplatí nám to.
Tak ji najdeme, dáme ji pod zámek a přitlačím na ni, dokud ji nezlomím.
Dokážu ji dostat zpátky, Eleno.
Dobře.
Fajn. Pojďme ji najít.
Myslíš si, že tě teď chci poslouchat?
Ale ne, má tady snad někdo špatnou noc?
Proč máš Enzův mobil?
Ukradla jsem ho, ale na to by ses mě teď neměl ptát.
Měl by ses ptát na to, proč má Enzo
v mobilu číslo na Sarah Salvatorovou,
nebo třeba na to, kde je Sarah Salvatorová,
a taky na to, co s ní sakra uděláš, Caroline?
Haló? Enzo?
Tady, zlato.
-Já vlastně hledám... -Enza. Jo, slyšela jsem.
Zrovna tady není, ale já ano.
Caroline, co to se Sarah sakra děláš?
To je ono! Správná otázka. Díky za optání.
Vlastně se ji chystám zabít.
Uklidni se. Jsem tu jen já. On tady není.
Bonnie, jde o mou mámu.
-Kai ví o mojí mámě spoustu věcí. -To je mi jedno.
Nechci ho vidět, a i tak jsi to udělal.
-Já vím, Bonnie... -Neřekla jsem to jasně?
-Chtěl si jen promluvit. -Teď chci mluvit já.
-Tak poslouchej. -Vím, že ti ublížil.
Řekla jsem, abys poslouchal!
Chci, abys cítil, co jsem cítila já.
Byl jsi tam, když mi ublížil poprvé, šípem do břicha,
ale u toho dalšího už jsi nebyl,
když mě pronásledoval po celé nemocnici, když mě škrtil,
zdrogoval, svázal a nacpal mě do kufru auta
a teď najednou chce být milý, začít znovu.
-Bonnie. -Zní ti to povědomě?
Lhal, a pak mě znovu bodl!
Pak přišlo to nejhorší, protože když bylo po všem,
tak mě tam nechal
samotnou
a ráda bych se podělila o to, jaký to byl pocit,
ale nemůžu.
-Chci, abys vypadnul. -Bonnie, omlouvám se.
Vypadni!
Čau! Dělám margarity. Chcete taky?
Kde je Sarah?
Vidím, že tě Stefan do svého velkého tajemství zasvětil.
-Kde je, Caroline? -Tady ne, to by bylo hloupé.
-Je s Liamem. Pozdrav! -Haló?
Sarah pomáhá Liamovi s jeho chirurgickými dovednostmi.
Prosím! Prosím, neubližuj mi!
Já to nechci dělat!
Ne asi. Nejspíš tě vyloučí a odsoudí za vraždu.
Proto jsem tě ovládla, abys dělal, co chci.
Ne, prosím! Prosím!
Caroline. Omlouvám se. Neměl jsem na tebe tlačit.
Zřejmě. Říkala jsem to naprosto jasně.
Vím, že to právě teď necítíš, Care,
ale jestli Sarah zabiješ, bude tě to pronásledovat navěky.
Věř mi, já to udělala a je to na houby.
Ovládla jsem studenta, aby na Sarah provedl operaci,
a ty si najdeš způsob, jak to obrátit na tebe?
Bože, ty máš skutečně dar, Eleno.
Podívej se na mě, Caroline. Co mám udělat?
Mám odjet z města? Tak odjedu.
Budu tak daleko, co to jenom půjde. Jen ji prosím nechej jít.
To je ten problém, Stefane. Nezáleží na tom, jak jsi daleko.
Pořád jsi to ty. Laskavý, loajální,
který mě jediným pohledem dokáže přesvědčit, že nejsem šílená.
Do toho Stefana jsem se zamilovala
a ten Stefan mě dokáže přivést zpátky.
-Zabití Sarah to nezmění. -Já vím.
Proto bych raději změnila tebe.
-Zahoď tu svou část, Stefane. -Caroline, o čem to mluvíš?
Jestli Stefan chce zachránit Sarah život,
stačí udělat jen jedno, vypnout svou lidskost.
Proč se na mě oba tak díváte?
-Musím to snad opakovat? -On svou lidskost nevypne.
Eleno, Stefan už se přes tebe dostal před několika měsíci.
Může teď myslet sám za sebe.
To se nestane, Caroline.
-Hej, Liame. -Ne! Prosím! Ne, ne!
-Vyřízni jí slezinu. -Caroline!
Uklidni se, může žít i bez sleziny.
Spíš byste se měli vyvarovat infekce.
-Prosím, neubližuj mi! -Moc se omlouvám.
Ne! Ne!
Hej, Liame. Pamatuješ si, jak jsme se bavili
o upřímnosti? Kde jsi?
-Neodpovídej mu, Liame. -Whitmorská nemocnice.
Prosím, neubližuj mi!
-Běž! Dostaň Sarah pryč. -Hodně štěstí, abys tam byla včas.
Prosím! Liame!
-Jak to jde, Liame? -Ne, ne!
Myslím, že půjdu na pediatrii.
Víš co? Změnila jsem názor. Tu slezinu jí nechej.
-Buďme trochu symboličtější. -Prosím, ne!
Vyřízni jí srdce.
Liame, jsi tam ještě?
Na předmluvy nemám náladu.
Jen mi řekni, proč je má máma v roce 1903.
Svou mámu zpátky nepřivedeš.
To je zvláštní. Znělo to, jako bys žádal, abych tě zabil.
Vyžádal sis zkrácenou verzi,
tak jsem při vší úctě skočil na konec.
A proč ji nepřivedeme zpátky?
Protože existují jenom dva vězeňské světy. Můj vytvořený v roce 1994
a jeden vytvořený v roce 1903 z jediného důvodu, zavřít tvou mámu
a všechno její šílenství.
Říkal jsi, že ji dostaneme zpátky!
Jako polopříčetný člověk ti říkám, že to doopravdy nechceš.
A já ti jako upír, který se živí lidmi, říkám,
-že mě fakt nechceš naštvat! -Snažím se ti zachránit život.
-Jak ji dostanu zpátky? -Tvoje máma je Rozparovač.
Jasný? Je Rozparovač.
Proměnila se v roce 1858, předstírala svou smrt,
odešla do Evropy, kde jí trochu přeskočilo.
-Ne. -Těla se kupila,
přesunula se dál, zabíjela znovu, než musela zase jinam.
-Celkem to odhadují na 3 000 obětí. -Dost.
A můj coven se rozhodl, že je jejich povinností ji zastavit.
odřízli ji v newyorském přístavu,
než mohla zaútočit na Manhattan.
Ale než se dostali na loď, tak našli všechny mrtvé.
Tu loď raději zapálili.
Řekl jsem dost!
Vyprovodím se asi sám.
Ahoj, tady Jeremy. Nechte mi zprávu.
Ahoj, Jeremy. Tady Bonnie.
Je to na dlouho, ale jsem zpátky.
Měla jsem vymyšlený plán, jak pojedu do Nového Mexika a překvapím tě.
Třeba se objevit jako model v tvé hodině kreslení
nebo tak něco.
Poslyš, Jere.
Nevím, jestli jsem ta stejná Bonnie, se kterou chceš být.
To místo mě změnilo a já nevím, jestli se sama sebe bojím,
nebo jestli se mi to nové já líbí.
Jestli ti to nevadí, zjistila bych, jak to se mnou je,
a slibuju, že pak za tebou přijedu.
Snad se máš dobře. Fajn. Zatím, Jere.
Ne! Prosím! Liame! Ne!
-Zhoršuješ to. -Zabiješ mě!
-Jen to zhoršuješ. -Liame, já umřu!
Tohle jsem ještě nikdy nepoužil. Moc se omlouvám.
Neuvědomuješ si to, ale vážně to nesleduju ráda.
Jsem ubohá.
-Liame, přestala křičet. Je... -Myslím, že omdlela.
Zabij ji. Zavolej mi, až bude po všem.
-Stefanův telefon. -Caroline, kde jsou?
Bude z tebe doktorka, že jo?
Jak dlouho dokáže člověk žít bez srdce?
-Možná tak nejvíc tři vteřiny? -Ona ji nechá umřít, Eleno.
Nikde je nemůžu najít. Dochází nám čas!
-Přiveď mě zpátky. -Cože?
Stefane, jak to myslíš? Odkud?
Jen si pamatuj, že mě máš přivést zpátky.
Ne. Ne. Ne, ne, ne, ne.
Stefane! Ne!
Stefane, ne!
Stefane. Ne!
Panebože.
Eleno, moc se omlouvám. Nevím, co dělám.
Přestaň s tím.
Musím jí vyříznout srdce.
To je v pořádku. Všechno bude v pořádku.
-Haló. -Stefane.
Díkybohu. Našla jsem ji. Bude v pořádku.
Fakt?
Stefane, jsi v pořádku?
Za vteřinku budu.
Tohle jsem fakt potřeboval.
Prosím, neříkej mi, že jsi je vypnul.
Stefane, neopovažuj se mi říct, že jsi je vypnul!
Dobře.
Neřeknu ti to.
Vypnul je. to.