Az előző részekben:
Luke meghalt. Egyesült Kaijal.
- Kai győzött. - Én mindig nyerek.
Bármit megtettem volna, de a halált választottad.
Többé látni sem akarlak.
Ha Bonnie varázslattal juthat ki, vezessük el a forrásához!
Damon, te egy zseni vagy.
Caroline anyja nincs túl jól.
Caroline különleges sorsra hivatott.
És tudnia kell, milyen büszke vagyok rá.
- Majd te közlöd vele. - Azt mondtad, hogy utálsz.
Mindketten tudjuk, hogy igazából nem utállak.
Meghalt.
Semmi vész. Hoztam ragtapaszt, sebészeti felszerelést, és a légimentők is úton.
Te csúfolsz engem!
Nem, kicsim. Magamon csúfolódok.
Nincs lelkesítőbb, mint először látni a gyerekünket bringázni pótkerék nélkül.
Ó, egek! És nincs rosszabb, mint látni, ahogy elterül.
Remek. Kész is.
- Anyuci? - Tessék?
Meg fogok halni?
Azt mondanám, a túlélési esélyed 100 százalék.
Te meg fogsz halni?
Tudod, egyszer mindenki meghal, kicsim. De az még soká lesz. Nagyon soká.
De mi lesz, ha itt maradok nélküled?
Addigra már felnőtt leszel, nem lesz szükséged rám.
Mindig szükségem lesz rád.
Bocsánat! Lejöttem...
- vízért. - Szolgáld ki magad!
Halljam, mit nem írsz?
Elhiszed, hogy anyukád rám bízta a gyászbeszédet?
Ez kedves, gondolom.
Szerintem így akart megleckéztetni anyám miatt.
Nekem kellett volna mondani a gyászbeszédét, de...
Figyelj, ne haverkodjunk!
Jogos.
Csak azért, mert...
ez a nap lesz életem legszörnyűbb napja.
Nem hiszem, hogy veled barátkozva kéne kezdenem. Megbocsáss!
- Nincs harag. - Klassz.
Kösz a vizet!
Hé, szöszi!
Nem a mai a legrosszabb napod.
A ma és a holnap gyerekjáték.
Emberek vesznek körül éjjel-nappal.
Nem mernek magadra hagyni.
A legrosszabb?
A jövő hét lesz.
Mert körülvesz a csönd.
Gondoltam, szólok.
Köszönöm szépen!
Szívesen!
Máskor is.
Temetésszervezés - Virágrendelés
Fogadás - Hitelkártyák lemondása
Halotti anyakönyvi kivonat - Találka ügyvéddel - Eladni a házat?
Megkérdeztétek, miben segíthettek.
Vagy öt napra elegendő tennivalót írtam össze.
Mi egy nap alatt letudjuk mindet.
Megszeghetjük a szabályokat. Felgyorsíthatjuk az ügyintézést.
Hogy anyut tisztességesen megünnepeljük,
és eltemessük a nap végére.
Persze. Szólj, mit tehetünk!
Elena! Te elkísérsz engem.
- Hová megyünk? - Koporsót venni.
Munkára fel!
Te vezetsz.
Jeremynek adtam a kocsit.
Jeremy. Kifelejtettem a felhívandók közül.
Nyugi, már szóltam neki.
Ez a 278. nap ebben a hülye börtönvilágban.
2 törött lábujjam van. 9 horzsolásom, és fülfertőzésem, de nem érdekel.
Phesmatosszal kiengedtem minden varázslatot ebből a kanadai kőből.
Ismét van varázserőm.
Amint délben eltűnik a Nap,
hazamehetek.
Hallottad, Bonnie? Haza.
Biztos, ne fogjam hátra a hajadat esetleg?
Csak ne gyere a közelembe!
Ez undorító.
Nem járunk elég ideje, hogy kitegyelek ennek.
Bűntudatom van, amiért kicsúfoltam a vega kajádat.
Meghalok.
Hülye thai kaja!
Soha többé!
Tudod, talán kihagyhatnánk a temetést.
Elmegyünk.
Szia! Várj!
Tudom, hogy utáltok, de tényleg beszélnem kell a húgommal.
- Nem alkalmas. - Mit akarsz itt?
Hívtalak, hogy beteg vagyok, de lecsaptad.
Mert ételmérgezésem van.
A hányás hangja a vonal túlsó végén nem volt árulkodó?
Nézd, valami aggaszt az egyesülés óta.
Mivel szabálytalan volt ezzel a:
"Nem az ikrem vagy, de sebaj, még belefért"-evel.
Bár bevált, ami persze klassz.
Egy kicsit jó arc is lettem, ha nem tűnne fel,
de vártam, hogy mikor jön a fekete leves.
És tessék, most megkaptam.
Ugyanis...
Hol van a mosdó?
- Jaj, Istenem! Ric! - Nesze!
Nem ételmérgezésed van.
A te varázserőd járt nekem, de Luke-ét kaptam.
Most defektes vagyok. Ezért vagy rosszul te is.
Úgy érzem, hogy haldoklom, szó szerint.
És ha meghalok, úgy te is. Apu, Liv, az egész hülye gyülekezet.
Szóval meggyógyítanál, kérlek?
Mielőbb!
Mit művelsz?
Elvettem papa egy nyakkendőjét a temetésre.
Meg fog nyúzni. Tessék, az enyém!
Na, gyere!
Megírtad a beszédet?
- Nem egészen. - Pedig az fontos lenne.
Ígérem, elkészülök vele.
Papa azt mondta, nem sírhatunk.
Mert a papa képtelen emberi érzelmekre.
Tízéves vagy. Nyugodtan sírhatsz, ha akarsz.
- Nem fogok sírni. - Miért nem?
Mert a mama angyala megnyugtatott, hogy jó helyen van.
- Ez mikor volt? - Az éjjel.
Álmomban. Meglátogatott.
Nálad is járt?
Lemaradhattam róla.
Tessék! Kész is vagy.
Látom, milyen flottul haladsz a gyászbeszéddel.
Már alakul.
Tanácsot kérnénk. És most kérlek,
ne légy barom, mert mással nem beszélhetem meg!
- Ez ígéretesen hangzik. - Mit kértem az előbb?
Na, figyelj! Történt valami nemrég
- Caroline és köztem. - Na, végre.
Azután az anyja meghalt, és nem volt lehetőségünk megbeszélni.
És nem tudom, hogy a legjobb intézni.
Hát hagyd békén!
- Mi? - Hát...
nem ő az igazi. Ha az lenne, most nem kéne faggatnod.
- Jó, de még én sem... - Életedben kétszer voltál szerelmes.
Tekintsünk el attól, hogy az arca ugyanaz volt!
Ugyanígy éreztél?
Nem minden szerelem igazi.
Caroline-nak igazi kell.
Ha nem adhatod meg neki, hagyd békén, mielőtt ártanál!
Csak ne ma.
Ma kíméld meg!
Az édesanyja életvidám teremtés volt.
Azután is, hogy az apja lelépett egy férfival.
Köszönjük, Ms. McGruder!
Majd találkozunk a temetésen.
Tessék! Bőven lesz részed a kínos együttérzésből.
Ezért kell felkészülni a megfelelő válaszokkal.
Javaslok legalább hármat.
Nem is értem, hogy élted ezt túl.
A körülötted élők különböző kategóriáinak más válasz jár.
Alkalom szülte barátok, ismerősök, szerettek.
Megcsókoltam Stefant.
Szeretném megbeszélni vele.
De félek, hogy nem lesz hozzám őszinte.
Tudod, mármint ma.
Akkor beszéld meg vele holnap! Elég teher van a válladon.
Úgy érzem, tudnom kell még ma.
Le vagyunk maradva. Igyekezz!
Ízületi fájdalom?
- Fejfájás? - Nincs.
Nem vagy terhes?
Ne viccelődj rajtam!
Mintha belülről akarnék szétrobbanni.
Ez elég intim szitu. Muszáj édes párodnak néznie?
Nem hagyhatom veled kettesben. Szóval emészd meg!
Jól van. Az életjeleid rendben. A hőmérsékleted normális.
Kérnék labort, de orvosilag semmi bajod sincs.
Na, persze, mert ez egy mágikus betegség.
Nem hánytál véletlenül a...
Hé!
Máris jobb.
- Naná, mert lenyúltad a varázslatomat. - Bocs, nem direkt volt.
De hivatalosan is jobban vagyok.
- Add nekem a varázserődet! - Mi?
Ez a kamuegyesülés már tuti, hogy bukta.
A varázserőddel kéne élnem, igaz?
Valahogy oldjuk meg! Tedd játékmaciba, vagy egy ágytálba, csak add át!
Figyelj! Könnyedén összetörhetem
akár hét kis csontodat is egyetlen szorítással.
Látom, kételkedsz, Ric. Szólíthatlak így?
Hé, de nem árt, ha ezzel tisztában vagy:
Jo csak akkor élhet, ha én élek, vili? És ha mindez nem elég,
a börtönvilágokat is a vezetőnk ereje tartja fenn.
Ha meghalok, a világok összeomlanak, világos?
Üresedést látok.
Elmagyarázzam talán egy szótagos szavakkal?
Azt mondtad, börtönvilágok?
Tehát nem csak egy van?
Még senki sem említette?
Kezdhetjük!
Készen állok.
Senki sem állíthat meg.
Itt a varázserőm,
az aszcendens,
és a napfogyatkozás.
Ne!
Aggódom Caroline miatt.
Kétlem, hogy olyan jól kezelné, mint gondolja.
- Még nem vagy készen? - Nem, nem vagyok kész.
És sosem készül el. Nem vagyok jó ember.
És nem nekem kéne kiállnom oda, megjátszván a kedves embert.
Ez Liz utolsó poénja a síron túlról.
Hé, nyugi!
Kedves vagy.
Mondjuk.
Ezzel nem segítesz.
De nem te vagy fontos.
És nem is Liz. Hanem, amit Caroline-nak most hallania kell.
Érted?
Nem mondtál beszédet.
Tudom.
Miért?
Mert nem tudtam, mit mondhatnék.
Elbúcsúzhattál volna.
- Nincs választásom. - Persze hogy van választásod.
A te varázserőd. Te döntesz, hogy átadod, vagy sem.
Szerinted mit kéne tennem?
Nézd, rengeteg mártírt ismertem,
akik megpróbáltak hőssé válni, de ez sosem végződik jól.
Valaki óhatatlanul megsérül, vagy meghal.
És ez az illető könnyen lehetsz te magad is, vagy Bonnie.
Függetlenül attól, hogy cselekszel.
Ezért ha küzdeni akarsz, és boszorkány maradni, veled együtt harcolok.
Ha mégsem, akkor szerettelek, amikor nem voltál boszorkány.
És biztosan tudom, hogy szeretni foglak. Történjék bármi!
- Egész biztos? - Legalább 92 százalék.
WHITMORE KÓRHÁZ
Caroline?
Jól vagy?
Igen. Persze.
Mármint ahhoz képest.
Biztosan jól vagy?
Igen.
Nem.
Nem is tudom.
Az előbb be akartalak sorolni egy kategóriába,
hogy tudjam, mit mondjak neked, de akkor rájöttem, hogy nem tudom,
milyen kategóriába szeretnél kerülni.
Így...
Gondoltam, nincs alkalmasabb pillanat, mint a borzasztó jelen,
hogy ennek a végére járjak.
Fel is sorolhatom a kategóriákat.
Figyelj csak!
Szeretném megbeszélni ezt az egészet.
Tényleg, de talán, amikor kettesben vagyunk,
miután átvészelted ezt a napot.
Igen. Értem. Istenem, persze.
Nem most kellene. Kérlek, ne haragudj!
Hé!
Ne is szabadkozz!
Majd megbeszéljük, amint ennek vége.
Care?
Készen állunk.
Kérsz egy percet?
Nem, jól vagyok.
Nem lesz semmi baj, anyu. Megígérem.
Holnaptól minden rendben lesz.
Készen állok.
Na, jó. Nyilván belezuhantam egy havas, tundrás pokoldimenzióba.
Vagy most tényleg itt az idegösszeomlás.
Aurora Borealis
Északi fény
Visszatérő csillagászati esemény
1903. november 1-je.
- Jól elkéstél. - Igen.
Liv minden nyakkendőmet utálta, szereztem egy újat. Jesszus!
- Te részeg vagy? - Attól függ.
Mióta kell inni ahhoz, hogy ez legyen a norma?
- Nem engedlek be. - Ne szórakozz már!
Nem hagyom ki Caroline anyjának a temetését.
Sajnálom, hogy szakítottatok. Tudom, hogy mostanában sok rossz történt.
De Caroline nem érdemli meg, hogy rászabadítsalak.
Eljöttünk ma megemlékezni
és tiszteletünket kifejezni.
Közösségünk egy oszlopa,
nővérünk, védelmezőnk, Elizabeth Forbes seriff előtt.
És szeretnénk kifejezni szeretetünket és tiszteletünket
Liz családja és barátai iránt.
Nem csupán személyes fájdalomként éljük meg a távoztát, hisz a város
elvesztette egy kiváló köztisztviselőjét.
Forbes seriffet hívom.
Utolsó hívás Forbes seriffnek.
Nem válaszol.
A 2-6-os rádiót kikapcsoljuk,
tizenkét év, és négyhavi rendőri szolgálat után.
Elment, de sohasem feledjük.
Vigyázz!
Liz Forbes a barátom volt.
Utolsó perceiben azt kérte, adjak át egy üzenetet a lányának.
Csakhogy nem hagytam, hogy végigmondja.
Azzal biztattam, hogy közölheti személyesen.
Erre már nem volt lehetősége.
Anyukád azt akarta, hogy tudd, mennyire büszke volt rád.
És jogosan.
Gyönyörű vagy. Erős, fiatal nő.
Nagylelkű barát.
Vakító fény a sötétség tengerében.
Azt mondta, különleges vagy.
Így igaz.
És rá is igaz.
Liz a város hőse volt.
Mindannyiunk hőse.
Az én hősöm is.
Ég veled, seriff!
Hiányozni fogsz.
Köszönöm, hogy eljöttek!
Ez anyunak szól.
Jó éjt! És köszönöm!
Nagyon köszönöm!
Igen, józan vagyok. Ne akarj elküldeni!
Dehogy. Örülök, hogy összeszedted magad.
Az a helyzet, Ty, hogy megértelek.
Mi annyi mindent megéltünk, hogy jogosan kattanunk meg.
Arra gondoltam,
elnézvén a sok tisztelgő rendőrt,
hogy én is szeretnék közéjük tartozni.
Kaptam az egyik tiszttől egy jelentkezési lapot.
Indítanak egy rendőrképző programot.
Elég jónak tűnik. Tudod, olyasmi, amiben részt vennék.
Neked is hoztam egyet.
- Hé! Máris elmész? - Igen.
Szerintem elég volt mára nekem a temetésből.
Hazakísérlek.
Ne! Csak két utcányira megyek. Túlélem.
Kétlem, hogy okos ötlet ma egyedül maradnod.
Szerintem pont egy kis magányra lenne most szükségem.
Köszönök mindent, amit ma tettél!
Sosem felejtem el.
Szívesen!
- De... - Megleszek. Tényleg. Elhiszed?
Csak éljem túl ezt a napot.
Jaj, Istenem!
Vágjunk bele!
Én, a gyülekezet és a börtönvilágok köszönik.
És milyen az a másik börtönvilág?
Magamfajta szemét alakokkal van tele. Tuti.
Gratulálok! Megmentetted a nyomorult lelküket.
Nem kell elkámpicsorodni. Amúgy sem bírtad a mágiát.
Hallgass!
Jaj, Istenem!
Északi fény, napfogyatkozás. Mindkettő visszatérő.
Kijuthatok innen.
Gyerünk!
Te meg ki vagy?
Maga kicsoda?
Kész van.
Köszönöm!
És gratulálok!
Legyen szép életed, hugi!
Mit mondott?
Elmondta, mi bajom.
Ez nem ételmérgezés.
Akkor mi?
Terhes vagyok.
Nem tudom, mit mondhatnék.
Azt sem tudom, mihez kezdjek most.
Gyere hozzám!
Mi? Nem! Szánalomból kérsz meg.
Nem kérhetsz meg csak úgy ad hoc egy terhes exboszit.
Az sem biztos, hogy akarok gyereket. Nemhogy férjhez menni...
Ó, Istenkém! Mit művelsz?
Megvettem az öcséd halála után.
Caroline anyja beteg volt, te veszélyben voltál.
És túl rövid az élet.
Tervezgettem a megfelelő pillanatot.
Ami ma reggel lett volna reggelivel az ágyban,
mígnem elkezdted kihányni a tegnapi vacsit.
Ric.
Persze vannak lehetőségek. Átbeszélhetjük azokat.
De nagyon szeretném tőled ezt a babát.
Mert azt hittem, hogy sosem érhet ez a szerencse.
Tehát ez nem ad hoc leánykérés, Jo.
Szeretlek.
Gyere hozzám!
Ezt nem hiszem el.
Egész biztos?
Legalább 92 százalékban.
Igen!
Szép beszéd volt.
Kösz!
Mi törte meg az alkotói válságot?
Csak emlékeztetni kellett rá, hogy a búcsú nem rólunk szól.
Cserben hagytalak, amikor nem írtam meg anyánk gyászbeszédét.
Mást nem akartam cserben hagyni.
Szerintem tévedtél.
Caroline-nal kapcsolatban.
Rájöttem, hogy bár nem tudom elmagyarázni, mit érzek iránta...
de érzek valamit.
És igen, talán nem minden szerelem igaz szerelem
azon a zavaros módon, ahogy mi ketten átéljük,
de szerintem ebből még valami jó is kisülhet.
Akkor, öcsém, ne is vesztegesd most itt velem az időt!
Ma aztán igazán ráfér egy ilyen jó hír.
Megmondtam, hogy jól vagyok, Elena.
Nem hiszek neked.
Valami egész nap nem hagyott nyugodni.
Olyan gyorsan le akartad rendezni,
mintha valahol másutt lenne dolgod.
Annyira lefoglalt, hogy túl legyél ezen a napon,
hogy nem is érdekelt, mi lesz holnap.
Ekkor jöttem rá.
Holnap nem akarsz érezni.
Ugye ez a terved? Nem fogsz érezni holnaptól.
Kikapcsolnád az emberi énedet.
Azt hittem, túlleszek a nehezén,
és majd összeszedem magam hamar, ahogy mindig szoktam.
De Damon ráébresztett, hogy ez csak rosszabb lesz.
- És te hallgatsz Damonre? - Nem bírnám, ha még rosszabb lenne.
Érted? Nem is hittem, hogy lehet ennél is rosszabb.
- Jobb lesz nekem így. - Jobb?
Ugyan! Ki akarod kapcsolni az emberi mivoltodat.
- Abban az állapotban nincs semmi jó. - Ez a te tapasztalatod.
Én jobban tudtam kontrollálni a vámpírénemet, mint te valaha is.
Az én tapasztalatom más lesz.
Egyáltalán nem lesz más, csak sokkal halálosabb.
Láttad, mi lett velem.
Persze, ez a lényege, Elena.
Te megtetted.
Nem bírtad elviselni a fájdalmat, amikor az öcséd meghalt, hát kikapcsoltad.
Tudod, Damon meghalt, és kitöröltetted az emlékeid.
Stefan elköltözött Savannah-ba, és autószerelő lett.
Azt hiszitek, csak nektek kell menekülnötök, hogy ne fájjon a gyász?
Látod? Most felhoztad életem két legnagyobb baklövését.
Baklövések voltak?
Mert amikor átjöttél a túloldalról,
a fájdalom neheze már elmúlt.
És erre van szükségem.
Azt akarom, hogy múljon a fájdalom.
És ha Stefan jól válaszol,
meggondoltad volna?
Igen, hallottam.
De rossz választ adott, úgyhogy nem számít.
Anyu meghalt, Elena.
És annyira fáj, hogy szinte levegőt sem kapok.
Nem bírnám, ha még rosszabb lenne. Nem bírnám ki, érted?
- És nem is kellene. - Senkinek sem kellene.
Mert nem fair.
Nem fair. Megértem, hidd el!
És tudom, azt hiszed, okosan döntöttél,
de kérlek, hallgass rám!
Nem engedem, hogy megtedd.
Csakhogy erről nem te döntesz.
Hova mentél, Elena? Hívj vissza!
Bonnie?
Személyesen.
Csak összehoztad!
Caroline?
Bocs, hogy berontok, de nyitva volt az ajtó.
Caroline!
Te nálunk voltál egy 1903-as börtönvilágban?
Ezt nézd!
Nem is tudtam, hogy megy, mikor eljöttem.
Gratulálok! Falakat vettél.
- Csak várd ki! - Te meg ki vagy?
- Maga kicsoda? - Ez meg mi?
Ott. Állj!
Ó, Istenem!
Mi az?
Ő az anyám. ? - Ez meg mi?