Viděli jste...
Luke je mrtvý. Byl s Kaiem.
-Kai vyhrál. -Já vždy vyhraju.
Udělám pro tebe cokoliv. Vybrala sis smrt místo mě.
Už tě nechci víckrát vidět.
Bonnie potřebuje magii, tak jí povíme, kde ji najde.
Damone, jsi génius.
Carolinina máma na tom není moc dobře.
Caroline bylo předurčeno být neobyčejná
a musí vědět, jak moc jsem na ni pyšná.
-Řekneš jí to sama. -Když jsi řekla, že mě nenávidíš...
Myslím, že oba víme, že to nikdy nebyla pravda.
Umřela.
Mám náplasti, chirurgické nástroje a helikoptéra tě letí vyzvednout.
Děláš si ze mě legraci.
Ne, zlatíčko. Dělám si ji sama ze sebe.
Není nic lepšího, než sledovat dítě poprvé jet bez pomocných koleček...
A není nic horšího, než sledovat, jak se poprvé vybourá.
Dobře. A je to.
-Mami? -Ano?
Zemřu?
Řekla bych, že tvé šance na přežití jsou 100 %.
A ty zemřeš?
Všichni jednou někdy zemřou, zlato, ale až za opravdu dlouhou dobu.
Ale co když zemřeš a já tu pořád budu?
Pak už budeš úplně dospělá a nebudeš mě potřebovat.
Myslím, že tě budu vždycky potřebovat.
Promiň.
-Já si jen šla pro vodu. -Posluž si.
Co to nepíšeš?
Věřila bys, že mi tvá matka svěřila její eulogii?
To je milé, řekla bych.
Myslím, že se mě jen snaží poučit ohledně mé vlastní mámy.
Měl jsem odříkat eulogii na jejím pohřbu a prostě...
Nemusíme se svěřovat.
Jasně.
Jen jsem tím myslela,
že dnešek bude asi tím nejhorším dnem mého života.
Nejsem si jistá, že ho chci začít sbližováním s tebou. Bez urážky.
-Pohoda. -Super.
Díky za tu vodu.
Hej, bloncko.
Dnešek není tím nejhorším dnem tvého života.
Dnešek a zítřek budou snadné jako facka
a ve dne v noci kolem tebe budou lidi,
jako by se tě báli nechat o samotě.
Ten nejhorší den?
Ten bude příští týden,
kdy tu bude jen a jen ticho.
To tě jen předem upozorňuju.
Díky za tip.
Jasně.
Kdykoliv.
UPÍŘÍ DENÍKY VI. 15. díl: Nech ji jít
Zařídit pohřeb, objednat kytky,
recepce, zrušit kreditky.
Přeprava těla, úmrtní list, schůzka s právníkem. Prodat dům?
Všichni jste se mě ptali, s čím mi můžete pomoct.
Mám tu věci, které by zabraly pět dní.
My je zvládneme za jeden den.
Můžeme porušovat pravidla a pomoct si tím s oficialitami.
Očekávám, že za mámu bude odsloužena mše
a večer bude pohřbena.
Jasně. Cokoliv bude potřeba.
Eleno, ty půjdeš se mnou.
-Kam jdeme? -Koupit rakev.
Hněte sebou.
Řídíš.
Já poslala svoje auto Jeremymu.
Jeremy! Zapomněla jsem ho dát na seznam lidí, kterým zavolat.
To nic. Já mu zavolala.
Den 278. uvnitř tohohle pitomého vězeňského světa.
Mám dva zlomené prsty, 9 puchýřů a ušní infekci, ale je mi to šumák.
Vysála jsem tenhle kanadský magický šutr až do dna
a mám zpátky svou magii
a až bude ve 12:28 zatmění,
vrátím se domů.
Slyšíš to, já? Domů.
Určitě nechceš, abych ti držel vlasy nebo tak?
Drž se ode mě dál.
Je to nechutnost.
Nejsme spolu dost dlouho na to, abys tu nechutnost viděl.
Cítím vinu. To veganské jídlo, tě odrovnalo.
Umírám.
Pitomé thajské jídlo.
Už nikdy víc.
Možná bychom měli ten pohřeb vynechat.
Jdeme na něj.
Ahoj. Počkej, počkej, počkej.
Já vím, že mě nenávidíš, ale já vážně moc potřebuju vidět svou sestru.
-Myslím, že si to nechá ujít. -Co tu pohledáváš?
Zavolal jsem ti, že jsem nemocný a ty jsi mi zavěsila.
Protože mám otravu jídlem.
Zvuk toho, jak zvracím, ti nic nenapověděl?
Je tu jeden problém, který mi od toho sloučení dělá starosti,
neudělali jsme to správně, víš jak, kvůli tomu:
"Ty nejsi moje dvojče. Hele, to je v pohodě. Ten plán by mohl vyjít."
Fungovalo to, což je paráda.
Dokonce jsem teď i trochu hodnej, kdyby vás to zajímalo,
ale čekám na to, až se to celé podělá
a myslím, že se to stalo.
Protože...
Kde je záchod?
-Ježiši, Ricku! -Tu máš.
Nemyslím si, že máš otravu jídlem.
Měl jsem svou magii spojit s tvou, ale získal jsem místo toho Lukeovu.
A teď jsem vadný a myslím, že proto jsi nemocná.
Mám víceméně pocit, že umírám.
A když umřu, tak ty taky, táta, Liv a zbytek našeho pitomýho covenu.
Mohla bys mě, prosím, uzdravit?
Okamžitě?
Co to děláš?
Půjčuju si jednu z otcových kravat na pohřeb.
Stáhne ti kůži zaživa. Vezmi si mou.
Dobře.
Dokončil jsi ten proslov?
-Ne tak docela. -Je to důležitý proslov.
Dokončím ho, Stefane.
Otec řekl, že nemáme plakat.
To proto, že otec není schopen projevovat lidské emoce.
Tobě je 10. Můžeš plakat, pokud se ti bude chtít.
-Myslím, že nebudu chtít. -Jak to?
Protože matčin anděl mi řekl, že všechno bude v pořádku.
-Kdy to bylo? -Včera, když jsem spal.
Navštívila mě.
Navštívila tebe?
Asi jsem ji zmeškal.
A je to. Tak už běž.
Vidím, že ten proslov ti jde jako po másle.
Piluje se.
Potřebuju radu a nechovej se jako hňup,
protože nemám nikoho jiného, koho se na to zeptat.
-To zní slibně. -Co jsem zrovna říkal?
Dobře, podívej... Něco se mezi
-mnou a Caroline odehrálo. -Konečně.
Pak jí zemřela máma a nebyla možnost, abych si s ní promluvil,
a nevím, jak nejlíp to vyřešit.
Zatáhni za záchrannou brzdu.
-Cože? -No...
Ona není ta pravá. Kdyby byla, neptal by ses.
-Jo, ale ani jsem... -Byl jsi zamilovaný dvakrát v životě.
Pomineme-li, že technicky šlo o tentýž obličej,
cítíš se jako tehdy?
Ne všechny lásky jsou ty pravé, bratře.
Caroline chce skutečnou láskou,
a jestli ty ne, zatáhni za záchrannou brzdu, než to zhoršíš.
Jen ne dneska.
Dnes ji nerozrušuj.
Tvoje matka byla energická žena,
i poté, co tvůj otec utekl s tím mužem.
Děkujeme, paní McGruderová.
Určitě se s vámi uvidíme na pohřbu.
Vítej ve světě trapných sympatií.
Proto musíš být připravená se svými odpověďmi.
Doporučuju alespoň tři.
Nevím, jak jsi to přežila.
Odpovědi se budou lišit podle každé kategorie lidí ve tvém životě.
Krátkodobí přátelé, náhodní známí, tví blízcí.
Políbila jsem Stefana.
Chci si s ním o tom promluvit,
ale jestli to bylo špatné, nebude upřímný,
alespoň ne dneska.
Tak si s ním promluv zítra. Už tak toho máš až nad hlavu.
Ne. Myslím, že to potřebuju vědět dneska.
Zaostáváme za časovým plánem. Jde se.
Bolest kloubů?
-Bolest hlavy? -Ano.
Jsi v tom?
Přestaň s těmi vtípky.
Mám pocit, že mě to roztrhává zevnitř.
Tohle je soukromá věc. Musí tu být tvůj ochránce?
Nenechám ji tu s tebou samotnou, smiř se s tím.
Dobře. Životní funkce jsou v pořádku, teplotu máš v normálu.
Počkám na patologii, ale lékařsky jsi naprosto v pořádku.
Jo, však jo, protože jsem magicky nemocný.
Ty jsi nezvracela nejmíň...
Hej, hej!
Cítím se líp.
-Jo, vysál jsi mi magii. -Za to se omlouvám. To byla nehoda.
Ale... Páni! Cítím se fakt o moc líp.
-Musíš mi dát svou magii. -Cože?
Tady to spojení očividně selhává,
protože jsem měl získat tvoji magii.
Nevím... dej ji do plyšáka nebo do nočníku a dej mi to...
Hele, poslouchej. Mohl bych ti snadno
zlomit sedm kůstek v ruce jediným dobrým zmáčknutím, jasný?
Vidím, že jsi skeptický, Ricku. Můžu ti říkat Ricku?
Hele, kámo, musíš vědět jednu věc,
Jo přežije jedině, když přežiju já a jestli ti nestačí tohle,
tak síla, která svazuje vězeňské světy pochází od vůdce covenu.
Jestli zemřu, ty světy se zhroutí, jasné?
Vidím váhání.
Chceš, abych začal znovu s jednoduchými slabikami?
Řekl jsi vězeňské světy,
jako že víc než jeden?
O tom se ještě nikdo nezmínil?
Tady to je.
Jsem připravená.
Není tu nikdo, kdo by mě zastavil.
Mám magii.
Ascendent
a zatmění.
Ne.
Mám starost o Caroline.
Myslím, že to nezvládá tak dobře, jak si myslí.
-Ty to ještě nemáš? -Ne, ještě to nemám.
A nikdy to mít nebudu. Nejsem hodný člověk.
A neměl bych stát před celým městem a předstírat, že jím jsem.
Liz se mi naposledy směje z druhé strany.
Hej. Klídek.
Jsi hodný...
... celkem.
To moc nepomáhá.
Tady nejde o tebe, Damone.
Nejde ani o Liz. Jde o Caroline a o to, co potřebuje slyšet.
Dobře?
Zmeškal jsi svou řeč.
Já vím.
Proč?
Nemohl jsem se rozhodnout, co říct.
Stačilo, aby ses jen rozloučil.
-Nemám na výběr. -Jistě, že máš na výběr.
Je to tvoje magie.
Co myslíš, že bych měla udělat?
Podívej, můj život je plný mučedníků, kteří kývli zloduchovi,
snažili se být hrdiny, ale nikdy to nedopadlo dobře.
Někdo nevyhnutelně skončí zraněný nebo mrtvý
a ten někdo můžeš být klidně ty nebo Bonnie, bez ohledu na to,
co uděláš.
Takže jestli chceš bojovat a magii si nechat, budu bojovat s tebou,
a jestli ne, tak... Miloval jsem tě, i když jsi nebyla čarodějka,
a jsem si docela jistý, že tě budu milovat i bez toho.
-Docela jistý? -Jo, aspoň tak na 92 %.
NEMOCNICE WHITMORE
Caroline.
Je ti dobře?
Jo. V pohodě.
Vzhledem k tomu všemu.
Určitě jsi v pořádku?
Jo.
Ne.
Nevím.
Jen, že jsem tě měla dát do nějaké skupiny,
abych věděla, co ti mám říct, ale pak jsem si uvědomila, že nevím,
do jaké skupiny bys chtěl,
tak jsem si říkala,
že asi není jiný čas, než příšerně nevhodná současnost,
abychom se dostali k podstatě.
Mohla bych ti dát seznam těch skupin.
Caroline, já...
Chci si s tebou o tom všem promluvit, opravdu,
ale možná až budeme sami,
potom, až bude tenhle den za tebou.
Jo, bože. Jistě.
Teď není vhodná chvíle. Strašně se omlouvám.
Hej, hej.
Nemusíš se omlouvat.
Promluvíme si, až bude po všem.
Care.
Jsou připravení.
Potřebuješ ještě chvilku?
Ne. Jsem v pořádku.
Budu v pořádku, mami, slibuju.
Po dnešku bude všechno v pořádku.
Jsem připravená.
Dobrá. Evidentně jsem v ďábelské dimenzi ve sněžné tundře.
Buď to, nebo mi konečně přeskočilo.
Polární záře
Světla severu
Nebeské úkazy
1. listopadu 1903.
-Tady jsi, jdeš pozdě. -Jo.
Olivia říkávala, že nesnáší moje kravaty, tak jsem si koupil novou.
-Ty jsi opilý? -Těžko říct.
Kolik dní v řadě musíš pít, než už je to normální?
-Ty dovnitř nejdeš. -Uhni, chlape.
Je to máma Caroline. Nezmeškám její pohřeb.
Mrzí mě, co se stalo tobě a Liv. Řešil jsi teď spoustu hrozných věcí,
ale Caroline si nezaslouží, abys je tam tahal s sebou.
Sešli jsme se tady, abychom vzdali hold
a naši úctu opoře naší komunity,
naší sestře, naší ochránkyni,
šerifce Elizabeth Forbesové.
Také jsme se zde sešli, abychom projevili svou lásku a podporu
Lizině rodině a přátelům.
Nevnímali jsme jen osobní pocity ztráty
nad jejím odchodem...
Volám šerifku Forbesovou.
Tohle je poslední volání šerifce Forbesové.
Žádná odpověď.
Vysílačka číslo 2-6 je mimo provoz
po 12 letech a 4 měsících policejní služby.
Odešla, ale zapomenuta nebude.
Pozor!
Liz Forbesová byla má přítelkyně.
Ve svých posledních chvílích chtěla, abych předal vzkaz její dceři,
ale zarazil jsem ji dřív, než toho stačila říct víc.
Řekl jsem jí, že to Caroline poví sama,
ale tu šanci už nedostala.
Tvoje máma chtěla, abys věděla, jak moc na tebe byla pyšná
a měla proč.
Jsi krásná, silná žena,
velkorysá kamarádka
a jasné světlo v moři temnoty.
Říkala, že jsi výjimečná
a to jsi,
stejně jako byla ona.
Liz byla hrdinkou tohoto města,
byla hrdinkou vás všech
a byla hrdinkou pro mě.
Sbohem, šerifko.
Budeš nám chybět.
Děkuju, že jste přišli.
Tohle je pro mou mámu.
Dobrou noc. Děkuju.
Moc vám děkuju.
Jsem střízlivý. Nechtěj, abych odešel.
Nechci. Jsem rád, že ses dal dohromady.
Jde o to, Tyi, že to chápu, jasné?
Zažili jsme toho tolik, že nás to muselo trochu rozhodit.
Říkal jsem si,
když jsem tak sledoval, jak jí ti poldové vzdávají čest,
že bych taky chtěl být součástí něčeho podobného.
Mluvil jsem s jedním zástupcem a ten mi dal přihlášku.
Je to policejní výcvikový program.
Připadá mi skvělé být součástí něčeho takového.
Vzal jsem jednu i pro tebe.
-Ty už odcházíš? -Jo.
Myslím, že na jeden den už toho pohřbu bylo dost.
Doprovodím tě domů.
Ne. Jsou to dva bloky. Budu v pořádku, Eleno.
Já jen myslím, že není dobrý nápad, abys byla dneska sama, víš?
Myslím, že je to přesně to, co potřebuju.
Díky za všechno, co jsi dnes udělala, Eleno.
Nikdy na to nezapomenu.
Nemáš zač.
-Ale... -Budu v pořádku, Eleno.
Jen musím překonat dnešek.
Panebože.
Pojďme na to.
Já, náš coven a vězeňské světy ti děkují.
Jaký přesně je ten další vězeňský svět?
Určitě je to místo plné příšerných lidí jako jsem já.
Gratuluju. Zachraňuješ je před mizerným životem v zapomnění.
Nebuď tak vyplašená. Stejně jsi nikdy nechtěla být čarodějka.
Sklapni.
Proboha.
Já to zvládnu.
Světla severu, zatmění, všechno jsou to opakující se úkazy.
Já se odsud dostanu.
No tak.
No tak!
Kdo jste?
Kdo jste vy?
Hotovo.
Děkuju.
A gratuluju.
Přeju hezkej život, ségro.
Co ti řekl?
Důvod mé nemoci
není otrava jídlem.
Tak co tedy?
Prý jsem těhotná.
Nevím, co na to říct. Nevím...
Nevím, co s tím mám dělat.
Vezmi si mě.
Cože? Ne. Ne. To je nabídka z lítosti.
Těhotnou bývalou čarodějku o ruku z lítosti žádat nemůžeš.
Ani nevím, jestli chci děti, natož jestli se chci vdávat.
Panebože. Co to děláš?
Koupil jsem ho v den, kdy zemřel tvůj bratr.
Carolinina máma stonala a ty jsi byla v nebezpečí.
A napadlo mě, že je život příliš krátký
a snažil jsem se počkat na dokonalou chvíli,
kterou měla být dnešní snídaně v posteli,
než jsi začala zvracet včerejší večeři.
Ricku.
Všechna rozhodnutí můžeme probrat později,
ale to dítě bych s tebou opravdu rád vychoval.
Je to... Nenapadlo mě, že něco takového někdy zažiju.
Takže to není nabídka z lítosti, Jo.
Miluju tě.
Vezmi si mě.
Nemůžu tomu uvěřit.
Jsi si jistý?
Minimálně na 92 %.
Ano. Ano. Ano.
Dobrá řeč.
Díky.
Co prolomilo tvůj spisovatelský blok?
Potřeboval jsem připomenout, že se to rozloučení netýká mě.
Zklamal jsem tě, když jsem řeč nenapsal na pohřeb naší mámy.
Dnes už jsem nikoho zklamat nechtěl.
Myslím, že ses v Caroline
spletl.
Uvědomil jsem si, že možná nedokážu vysvětlit, co k ní cítím.
Ale něco k ní cítím.
A ano, možná to není taková pravá láska,
jakou jsme už zažili,
ale myslím si, že by se to mohlo vyvinout v ještě něco lepšího.
Bratře, přestaň ztrácet čas vysedáváním se mnou.
Myslím, že by se jí po dnešku něco takového hodilo.
Řekla jsem, že jsem v pořádku, Eleno.
Nevěřím ti.
Celý den nemůžu něco pustit z hlavy.
Vše jsi chtěla zabalit tak rychle,
jako kdyby ses někam stěhovala.
Tak ses soustředila na to, abys dnešek nějak zvládla,
aniž bys řešila, jak zvládneš zítřek,
a pak mi to došlo.
Ty už zítra nechceš cítit nic.
Takový je plán, že? Zítra už nic cítit nebudeš,
protože si vypneš emoce.
Myslela jsem si, že se dostanu přes to nejhorší,
a pak se dám do pořádku jako obvykle,
ale díky Damonovi mi došlo, že to bude jen a jen horší.
-Teď posloucháš Damona? -Horší už to být nemůže, Eleno.
Ano? Ani jsem si nemyslela, že to horší může být.
-Takhle to bude lepší. -Lepší?
Care, mluvíš o tom, že vypneš svou lidskost.
-Na tom nic lepšího nebude. -To je ale tvá zkušenost.
Nad svým upířím já mám větší sebekontrolu než ty kdy dřív.
U mně to bude jiné.
Nebude to jiné, Care. Bude to smrtelné.
Viděla jsi to, stalo se mi to.
Jo, přesně, Eleno.
Udělala jsi to.
Nezvládala jsi tu bolest, když Jeremy umřel, tak jsi své emoce vypnula.
Umřel Damon a ty sis nechala vymazat vzpomínky.
Stefan se odstěhoval do Savannah a stal se automechanikem.
Myslíte si, že žalu můžete uniknout jen vy?
Právě jsi zmínila dvě největší chyby mého života.
A byly to chyby?
Protože když jsi to udělala,
tak ta nejhorší bolest zmizela,
a přesně to chci.
Chci, aby ta bolest zmizela.
Kdyby Stefan řekl to, co měl,
změnilo by to tvůj názor?
Jo. Slyšela jsem.
Nic neřekl, takže na tom nezáleží.
Moje máma je mrtvá, Eleno.
Bolí to tak moc, že nemůžu dýchat,
horší už to být nemůže, prostě nemůže, chápeš?
-Neměla bych. -To nikdo.
Není to spravedlivé.
Není, já to chápu, opravdu.
A vím, že si myslíš, že jsi našla dokonalé řešení,
ale poslouchej mě, prosím.
Nedovolím ti to.
To nezáleží na tobě.
Kam jsi šla, Eleno? Zavolej mi zpátky.
Bonnie?
Já a jenom já.
Dokázala jsi to.
Caroline?
Promiň, že se vtírám. Dveře byly otevřené.
Caroline?
Nechápu to.
Byla jsi v mém domě ve vězeňském světě v roce 1903.
Sleduj.
Nevěděla jsem, že to ještě nahrává, když mě to vcuclo.
Gratuluju, nahrála jsi pár zdí.
-Jen počkej. -Kdo jste?
-Kdo jste vy? -Co to je?
Tady, zastav to.
Panebože.
Co?
Moje máma. to.