בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
איפה אנחנו לעזאזל? -1994.
כדי לחזור הביתה, נרתום את כוח "נקודת הזריחה".
מה לגבי בוני?
היא הקריבה את עצמה כדי שאני אוכל לחזור. היא לגמרי לבדה.
אנחנו מתגעגעים אלייך, בוני. -אני מתגעגעת אליכם, חבר'ה.
מצטערת שביקשתי שימחקו את הזיכרונות. -ניצור זיכרונות חדשים.
אני צריכה שתבטיח לי משהו.
כשלא אהיה, קרוליין תצטרך שתעזור לה להמשיך בחיים.
תבטיח לי שתעשה את זה, סטפן. -אני מבטיח.
בקהילה שלנו יש מסורת שהתאומים מאחדים את כוחותיהם.
התאום החלש מת.
אני יודע שאני יותר חזק מליב, אז זה אומר שאני אנצח אם נתאחד.
תאום אחד יספוג את יכולותיו של התאום השני.
הנשמות של שניכם יתאחדו לישות אחת חדשה.
לוק, לא!
לוק איננו. הוא התאחד עם קאי. קאי ניצח.
לפעמים מנצחים, לפעמים מפסידים...
חוץ ממני. אני תמיד מנצח.
- ניצחת! -
יום הולדת שמח, בוני.
היי.
מתחשק לך... לעזור לי, בבקשה?
אני קצת עסוק כאן.
טוב. בסדר. אז אתה אחראי על הקישוט.
היום יום ההולדת של בוני.
אני יודע מה יש היום.
אז אתה יודע איך היא הייתה רוצה שנבלה אותו.
היא הייתה רוצה שבמסגרת החגיגות נבשל את המאכלים האהובים עליה,
נצפה בסרטים האהובים עליה.
אנחנו עורכים מסיבת יום הולדת שבה אורחת הכבוד לא מגיעה.
לא מדכא בכלל.
או שנוכל לחגוג את העובדה שהתקבלת לבית הספר לאמנויות.
רגע. בעצם, אי אפשר. כי מצאתי את טופס הבקשה שלך בזבל.
למה לא סיפרת לי שחשבת ללמוד בבית ספר לאמנויות?
אני לא. השיעור היחיד שאני עובר בו הוא אולם הלימודים.
בחיים לא יקבלו אותי.
ג'ר, ראיתי את תיק העבודות שלך.
אתה טוב. -זה לא משנה.
אני לא עוזב בלי לדעת אם בוני בסדר.
אימא, אני לא מתקשרת כדי לבדוק מה שלומך, טוב?
אני בדיוק עומדת להכין את עוגת יום ההולדת של בוני
ורציתי לוודא שבמתכון שלך רשום 3 ביצים במקום 4, טוב?
טוב. אני במרחק שיחת טלפון למקרה שתצטרכי...
להתראות.
זאת רק אני או שהעיניים שלה עוקבות אחריך לכל מקום בחדר?
זאת בהחלט את.
לא ראיתי את העלמה חיבוקי כבר 12 שנה.
זה הדובי שבוני שלחה חזרה מ-1994.
היא כנראה איבדה את הדובי המקורי. -לא. היא לא איבדה אותה.
לקחתי אותה.
כן. כשבוני ואני היינו קטנות, נקלענו למריבה ענקית,
אז כדי להתנקם בה, חטפתי את העלמה חיבוקי,
ואז לא רציתי שאימא שלי תבוא ותגלה, אז קברתי אותה
ביער.
אפילו השארתי סוכריות שוקולד כדי לסמן את המקום שבו השארתי אותה,
אבל משהו כנראה אכל אותן.
אני די בטוח שבוני כבר התגברה על זה.
העלמה חיבוקי לא.
היא נמצאת אי שם לבדה,
כמו בוני.
אתה יודע מה? אלך לחפש אותה.
את מה? -כן. היום יום ההולדת של בוני.
רגע. חכי רגע. קרוליין, עובר עלייך הרבה באחרונה.
את חושבת שאולי את קצת מבולבלת לגבי הסיבה שבאמת מעציבה אותך?
כן, ככל הנראה,
אבל אימא שלי גוססת, והחברה הכי טובה שלי תקועה ביקום מקביל,
והדובי שלה בבור ביער,
ויש רק דבר אחד שאני יכולה לעשות משהו בקשר אליו.
הבנתי.
יום הולדת שמח, בון-בון.
היי. -היי.
אתה חושב שאפשר להגניב אחת לפני המסיבה?
אני חושב שקרוליין עלולה לטגן אותנו בשמש. -שווה את הסיכון.
בואי הנה.
לא יצא לנו לדבר
על העובדה שנישקת אותי. -ואת נישקת אותי חזרה?
כן. -אני יודע.
כל העניין בנשיקה הוא שלא צריך לדבר עליה.
כן. רק רציתי שתדע
שאין לי שום בעיה עם זה. -כן?
כן. הכול בסדר בינינו.
בסדר גמור.
זאת הייתה השיחה?
פחות או יותר. -מצוין.
סליחה?
לא.
לא יכול להיות, כי למה לו...
הוא לא. הוא התמזג, ארז והוא בדרך לפורטלנד!
שכחתי עד כמה הבית הזה עצום.
עוגוניות!
סליחה. אני מפריע למשהו?
מה אתה עושה כאן? -קטע מצחיק ביותר.
אני זקוק לעזרתכם.
למה לנו למסור מכתב לג'ו?
לא הצלחתי למצוא אותה באמצעות כישוף איתור, והיא עשתה בשכל,
כי בנסיבות רגילות, הייתי להוט בטירוף לעקור לה את הטבור.
למה לנו לעזור לך, קאי? -למקרה שעוד לא שמתם לב עד עכשיו,
אני סוציופת.
אני יודע. מפתיע. אני אוהב להיות סוציופת.
דברים כמו אשמה או אהבה לא מכבידים עליי.
ואז היה המיזוג עם לוק וניצחתי,
וזה נהדר כי ספגתי את יכולת הכישוף שלו,
אבל עכשיו אני לא מצליח להפסיק לחשוב על הדרך שבה לוק מת,
עד כמה החיים של ליב הרוסים.
משום מה, בקטע איום ונורא, אני לא מצליח להתנער
מתחושת אי הנעימות הזאת.
לא נעים לך? -כן. כשספגתי את כוחות הכישוף של לוק,
כנראה ירשתי חלק מהמאפיינים שלו או משהו, למשל, אהדה.
חיפשתי ב"גוגל" איך לעכל כאב רגשי,
ואומרים שאם כותבים הכול
במכתב ושורפים אותו, מחלימים.
אז התחלתי לכתוב,
ומים ממש התחילו להצטבר בעיניים שלי.
קרה לכם פעם,
מים טפטפו לי מהעיניים
כאילו אני איזה חייזר שמפריש נוזלים.
כלומר, בכית. -כן!
ואחרי שזה קרה, שרפתי את המכתב,
והרגשות... עדיין היו שם.
לכן אני ממש חושב שג'ו צריכה לדעת כמה אני מצטער
על שהרסתי את המשפחה שלנו,
אבל בואו נודה בעובדות, חבר'ה, טוב? אליינה, דווקא את אמורה
לראות מעבר לכל המעשים המפוקפקים שלי כדי לראות
שעמוק בפנים יש בי צדדים טובים.
עשית את זה עם דיימון. -טוב.
אני חושב שסיימנו כאן. בואי. -למען האמת,
מה אם יש משהו שהוא יוכל לעשות בשבילנו בתמורה?
אני מניח שלא הבאת אותי הנה לראות אותך עוקב כמו סוטה אחרי סטודנטית.
לא מדובר בסתם סטודנטית.
תכיר את שרה סלבטור האמיתית,
פרח החממה שסטפן שמר עליו בסוד כל השנים האלה.
למה אכפת לך בכלל?
כי דיימון חושב שהוא הרג את שרה,
ובמקום למחול לו, סטפן מנצל את האשמה של דיימון כדי לרסן אותו.
לא כך אחים מתנהגים, נכון?
אז או שאעזור לך להרוס בחורה חפה מפשע או שמה?
תהרוג אותי? אז קדימה, תהרוג אותי.
אני לא רוצה להרוג אותך, מאט. אני רק רוצה שתבצע כמה מטלות פשוטות.
לך תזדיין! לא אהיה השפוט שלך לשארית חיי.
אני לא רוצה להרוג אותך,
אבל אהרוג אותך.
תראו תראו.
אמיץ מאוד.
אני מעריץ את כוח הסבל שלך.
זה עובר במשפחה?
מעניין אם גם לאימא שלך יש אותו סף כאב.
נסעתי לקרוליינה הדרומית כדי להעיף מבט באימא דונובן.
חתיכה, זאת.
יופי.
עכשיו כשהעניין הוסדר, הגיע הזמן שתכיר את שרה סלבטור.
ניסיון עלוב לריתוך ברזל.
ניסיתי לתקן אותו.
אני לא יכול להחזיר את בוני באמצעותו.
חשבתי שעכשיו אתה המנהיג הכל-יכול של קהילת ג'מיני.
הרסתי אותו כדי שאף אחד לא יוכל להשתמש בו שוב.
אפשר לפחות להשתמש בגרוטאה הזאת כדי לשלוח מסר?
היום יום ההולדת שלה.
באמת? -כן.
ממש עצוב. בון-בון שלנו...
היא תתגנדר למסיבה שאף אחד לא יגיע אליה.
מעניין אם היא יודעת בכלל
שהיום יום ההולדת שלה, או שכל הימים
מתערבבים לכדי ים עצום של סבל?
מעניין.
אחד מגלגלי העטרה שרד. זה דבר חיובי.
חוץ מזה, אני ממש חזק.
כן.
מה אתה רוצה להגיד?
אם בוני זקוקה לכוחות כישוף כדי לצאת החוצה,
אנחנו רק צריכים להגיד לה איפה למצוא כאלה.
התכוונתי ללבוש אותה לטקס המיזוג.
זאת השמלה שהייתי אמורה למות בה.
איך לוק עשה את זה?
הוא לא עשה לך את זה. קאי עשה לך את זה,
והוא יסיים את מה שהתחיל על ידי כך שיהרוג אותך ואת כל בני הג'מיני.
אז קחי כל מה שאת צריכה ובואי נעוף מכאן, אחרת לוק מת לשווא.
פשוט להסתלק מכאן כמו אבא שלי?
לחיות את שארית חיי ולתהות האם היום קאי ימצא אותי?
הייתי צריכה לעשות את המיזוג הדפוק.
לפחות אז, לוק ואני עדיין היינו יחד.
כל חיינו, מעולם לא היינו בנפרד.
אני לא יודעת איך לעשות את זה.
אני ממש מצטער, ליב.
אני לא יכולה לברוח, טיילר.
קאי נטל את כל חיי.
אין לי לאן ללכת.
תסתכלי בי. תסתכלי בי.
מה שתרצי לעשות,
אעזור לך לעבור את זה.
טוב.
אז אני רוצה להרוג את קאי.
טוב. אנחנו יודעים שג'ו אחסנה את כוחות הכישוף שלה
בסכין ציד.
בוני שלחה את הכוחות שלה עם העלמה חיבוקי.
על איזה כלי קיבול לכוחות כישוף אני לא חושבת?
אתן לך רמז... אהבה נכזבת.
קתרין? -מבוגר יותר.
סילאס. -שווה יותר.
לא יודעת. סילאס בהחלט היה שווה. -איכס.
קטסיה.
הדם שלה על המצבה של סילאס. הוא מלא בכוחות כישוף.
כן! אז בבונילנד, פירוש הדבר
שיש אי סמוך לנובה סקוטיה שהוא סוללת כשפים גדולה שמחכה שישאבו ממנה את הכוחות.
אנחנו רק צריכים להזכיר לבוני את זה.
ומה הזכיר לך?
התכוונתי לתכנן טיול לשם, שינוי נוף.
יש גבול עד כמה אפשר לסבול את מיסטיק פולז שוב ושוב.
תודה לאל.
אתם כזוג עדיין מגעילים אותי מאוד.
סוף כל סוף, תחושה מוכרת.
לוק לא השתלט עליי לחלוטין.
מה הוא עושה כאן, לעזאזל?
היי.
אם כבר התכוונת לעקוב אחריי כמו יצור, לפחות יכולת להביא את חפירה.
לא. אני לא חסיד גדול של חפירות.
יבלות בעור.
אתה קובר גופות כל הזמן.
כן, אבל אני לא מוציא אותן מהקבר.
אז את באמת חושבת שאם תמצאי דובון
הכול יסתדר בעולם?
יודע מה? צודק.
זה בזבוז זמן משווע.
אני צריכה להיות בבר השכונתי, להתקוטט
עם אדם זר כדי להרגיש כאב.
אם אתה חושב שאני מטורפת, אני מבינה. סביר להניח שאני כן,
אבל אף אחד לא מכריח אותך להיות כאן.
אולי כדאי שאשאר,
אפקח עלייך עין,
למקרה שתהיה לך התמוטטות פסיכוטית.
אנשים לא משתנים סתם ככה.
אנשים גם בדרך כלל לא מתמזגים עם האחים שלהם.
לצורך העניין, הייתי מקבל בשמחה כל אחד מהמאפיינים של לוק,
השיער, כל הקטע ההומואי...
בעצם, אולי לא את הגובה.
את באמת מאמינה לזה?
אני לא אומרת שאנחנו צריכים לחבב אותו,
אבל אם יש לנו דרך לספר לבוני איך לצאת החוצה...
אנחנו צריכים לבטוח בבחור שמשנה אישיות בן לילה?
תחשוב על זה כמו אליינה, רק הפוך.
היא הייתה אנושית, טהורה,
יצאה עם בן סלבטור הטוב. ואז היא נעשתה לריק דם אל-מת,
הפסיקה להתעניין בטוב וברע, והתחילה לצאת עם הרע.
זה לא קרה ככה.
אני בטוח שפספסתי פרט או שניים,
אבל אני רק מנסח אחרת את מה שדיימון סיפר לי בעולם הכלא.
אגב, יש שם מכשפה שאנחנו רוצים להציל,
אז אולי תביא את כבלי ההתנעה של ג'מיני
ותתקן את הדבר הזה? -טוב.
מה את עושה? ליב.
בחייך. תדברי איתי. מה את עושה?
כשלוק ואני היינו ילדים, היינו משחקים מחבואים.
מצאנו דרך לרמות באמצעות כישוף שמאפשר לראות זה דרך עיניו של זה.
קדימה, קאי.
סיימת כבר?
הממזר נמצא בבית סלבטור.
למה לו להיות שם, לעזאזל? -אין לי מושג.
מובן שדיימון ימצא דרך לשתף איתו פעולה.
ליב. אני יודע עד כמה את עצבנית עכשיו. אני מבין את זה
ככל הנראה יותר מכולם, אבל...
אבל מה? אני אמורה לחיות עם זה, להתגבר על זה?
יש לי תחושה שלא סתם שברת קיר אחרי שאימא שלך מתה.
ליב, עצרי! תרצי או לא, קאי הוא המנהיג שלך.
אם תהרגי אותו, כל הקהילה שלך תמות... את, אבא שלך, ג'ו...
את. -אנחנו מתים בכל אופן.
הוא יהרוג את כל חברי הקהילה,
את החברים שלנו, את הבחור שלוקח הזמנות מרכבים שיפשל בהזמנה שלו.
לפחות ככה, אוכל לקחת אותו איתי.
רגע. אמרתי לך שאם מישהו ינסה לפגוע בך הוא יצטרך לעבור דרכי קודם.
נחשי מה. זה כולל אותך.
אני מצטערת, טיילר.
תני לי.
אני מניח שלא התקבלת באמצעות מלגת כדורסל.
זה לא פח אשפה תקני.
היי.
ראיתי את המצלמה שלך. אני חושב לקנות אחת. היא מוצאת חן בעינייך?
היא עושה את העבודה.
באיזה צילום אתה מתעניין?
קצת מהכול.
טוב. יש לה שחזור צבע טוב, יופי של טווח גוונים.
כדאי לך לצלם גולמי אם אתה לא רוצה שהאזורים הבהירים ייחתכו.
אין לך מושג על מה אני מדברת, נכון?
לא. לא, אין לי. מצטער.
אל תרגיש רע. הלכת על זה.
לא אשמתך שבחרת בשורת הפתיחה השנייה הכי נפוצה שגברים משתמשים בה
כשהם רואים בחורה עם מצלמה.
אה, כן? מה הראשונה?
הצעה לדגמן לתמונות עירום בטוב טעם.
מחמיא לי מאוד,
ואני בטוחה שאתה בחור נחמד, אבל...
לא. זה בסדר. אני מבין.
בהצלחה בצילום. -תודה.
באסה.
יכולות החיזור שלך באמת לוקות בחסר.
ניסיתי, טוב? -באמת?
לנהום לעברה יכול היה להיות יעיל יותר.
עכשיו אני צריך להחזיר אותך למסלול.
טוב. תן לי המקטורן, את הארנק ואת הטלפון הנייד שלך.
אז אני לא יכול לשלוח אותנו חזרה פיזית,
אבל סביר להניח שאני יכול להחזיר חלק מאיתנו חזרה.
סביר להניח? -אתם זוכרים את הסרט "רוח רפאים"?
בוני תהיה דמי מור כי היא עדיין בחיים, מן הסתם,
כולנו יחד נהיה פטריק סווייזי,
רוח הרפאים. אגב, מבאס נורא
מה שקרה לפטריק סווייזי, אה? -היא תוכל לראות אותנו או לא, קאי?
לא יודע. מעולם לא עשיתי את זה.
בואו ננשום נשימה עמוקה, טוב?
עצמו עיניים,
ו...
מה קרה לשולחן הביליארד?
אלוהים אדירים.
בוני? בוני!
היא לא שומעת אותי.
ואנחנו גם לא יכולים לגעת בשום דבר.
יופי של כישוף, קאי.
המקום הזה הוא הגיהינום הפרטי שלי.
מלכת דרמה.
בדיווח חי מעולם הרטרו, כאן בוני בנט.
מצטרף אלינו היום לאולפן אורח מיוחד, דיימון סלבטור!
לא. -מה?
בקבוק הבורבון הוא הישן ביותר בבית.
כרתנו ברית שאם לא נוכל
להיות לכודים לבד עוד יום אחד
נחסל את כל הבקבוק.
ולאחר מכן נחסל את עצמנו.
רגע.
מה קרה? למה חזרנו הנה?
לא יודע. כנראה הכישוף מצריך יותר מדי כוחות.
איבדתי את החיבור שלי.
תתחבר מחדש. -זה לא פשוט כל כך.
אתה רואה את הדם? אני מניח שזה לא סימן טוב.
בוני עומדת להתאבד.
היא יכולה לעשות את זה? היא יכולה למות בעולם הכלא?
אני לא יכולתי. אבל זה היה הצינוק הפרטי שלי.
לא רצו שאסיים את גזר הדין שלי בהתאבדות.
ניסיתי את כל השיטות בספר.
נסעתי לבירה כי היה שם מוזאון שהייתה בו גיליוטינה אמיתית.
הבנו, מבחינת כל מי שלא התמזלו מזלו להיות אתה, מת פירושו מת.
מוכרחים לעצור בעדה. מוכרחים לתת לה תקווה, לשלוח לה מסר איכשהו.
איך? היא לא הצליחה לשמוע אותנו. -המסר כבר נמצא שם.
באטלס. שרבטתי כמה הערות בנובה סקוטיה, אנחנו רק צריכים לגרום לה לראות אותן.
טוב, אבל איך נפתח אטלס אם אנחנו לא יכולים לגעת בדבר?
אנחנו צריכים לגרום לקאי להפעיל את כוחות הכישוף שלו, לא?
כדי שנוכל ליצור מגע פיזי.
לשלוח את שלושתכם לשם באותו זמן? בטח. כן.
אולי אקים לתחייה את ההורים המתים שלכם למסיבת תה באותה הזדמנות?
סליחה.
חוסר רגישות.
מה אם תחזיר רק אותי חזרה?
מה? לא. זה עשוי לפעול.
למקד את כל הכוחות שלי באדם אחד.
אולי תהיה מספיק דחיפה ליצירת מגע פיזי,
אם אצליח להחזיק את הכישוף.
ואם לא תצליח?
הכישוף יגבר עליי,
ולא אצליח להוציא את ג'רמי. הוא ייתקע שם לנצח.
ג'ר. -לא. אל תגידי שום דבר.
אם אוכל להגיע אליה, נציל את חייה של בוני. אם לא...
לפחות אהיה איתה כשהיא תמות.
זו סוכריית שוקולד?
איפה? -שם.
קצת שמאלה, קצת שמאלה. בדיוק שם, בדיוק...
סליחה. זה היה רק עלה.
זה מצחיק אותך?
אנחנו באמצע היער,
מחפשים דובי
שגרסה בת תשע שלך קברה בקבר רדוד.
אני אפילו לא מסוגל להגיד את זה בפנים חתומות, אז כן, זה מצחיק.
אתה שיכור. תן לי את זה. -לא, לא.
יש לך עוד קצת לחפור.
אתה מניאק.
מניאק, אה? -כן.
את נשמעת כועסת. -אני לא כועסת, טוב? אני פשוט מעוצבנת.
אני עוברת מצב רגשי ביותר כרגע,
ואתה יושב לך שם בחיבוק ידיים ולועג לי.
בהחלט כועסת. -אני לא כועסת,
טוב? -את צריכה לכעוס.
אימא שלך גוססת, החברה הכי טובה שלך תקועה בשאול
ואת יושבת כאן בניסיון לשפר את המצב באמצעות מציאת דובי?
שתוק!
זה מעודד אותך? -לא.
נסי שוב. -לך תזדיין!
יופי. תוציאי הכול החוצה.
אני לא מאמינה שעשית את זה.
את התחלת.
אבל ההרגשה הייתה טובה, נכון?
אולי קצת.
לא ידעתי שאתה ובוני כרתם ברית מוות.
זה היה רעיון שלי.
חשבתי על זה אחרי שצפינו ב"שומר הראש" בפעם המיליארד.
לא חשבתי שהיא תממש אותה.
אני לא מסוגל לראות את זה.
היי.
אנסל אדמס. -אין לי מושג מי זה.
לאן אתה מנסה להגיע? -וירג'יניה.
מיסטיק פולז. -וירג'יניה?
זה אוטובוס של הקמפוס. יש לו אולי חמש תחנות.
הכי רחוק שתגיע זה לבית החולים לנוקס. -מעולה.
חבר שלי הבריז לי והטלפון והמעיל שלי במכונית שלו.
זאת הסיבה שאני לא מבקרת במקלט לבעלי חיים.
בוא. אראה לך איפה תוכל לתפוס אוטובוס אמיתי.
זה יהיה נפלא. אני קופא כאן.
יש בית קפה בדרך.
נקנה קפה ותוכל להתחמם.
כמה חבל שהארנק במעיל שלי.
איך תכננת לשלם על הנסיעה באוטובוס?
קסם אישי.
כן. אם ככה, אקנה לך כרטיס לאוטובוס יחד עם הקפה.
תודה.
בוא.
בורבון ההתאבדות שלנו.
בוני ואני כרתנו ברית שנשתה אותו יחד. זה מה שאעשה.
מממ.
לחייך, בוני.
אוי.
קאי צודק בקשר אליי?
כשהפכתי לערפדית, השתניתי לחלוטין?
קאי פסיכופת.
אל תניחי לו להיכנס לך לראש.
אני לא,
אבל יוצא לך לחשוב על זה,
האם עדיין הייתי איתך אילו הייתי אנושית?
טוב. אנחנו עושים את זה.
זאת רק שאלה, דיימון.
לא. -לא מה?
לא. אני חושב שלא היינו יחד אילו עדיין היית אנושית.
הייתה לך בחירה. בחרת בסטפן.
הגרסה האנושית שלך הייתה בדרך אליו הביתה.
המכונית החליקה מהגשר,
הפכת לערפדית, ולפתע פתאום, חזרתי לתמונה.
אלך לבדוק מה עם ג'ר.
מה קורה כאן?
טוב. 1994. בואי נעשה את זה.
איפה המפה המטופשת?
זה פועל. -מהר, תמצא את נובה סקוטיה.
נובה סקוטיה. מצאתי.
קאי, תעשה משהו!
קאי?
לא! מה את עושה?
לעזאזל, אחותי.
זה היה אכזרי. -שתוק!
הכול חוזר אליי, ליבי'לה.
הזרם... -תפסיק, קאי!
שעובר לך בעצמות... -תפסיק!
לנוכח האפשרות לראות אדם נשרף למוות?
אני ממש מתגעגע לתחושה הזאת.
תהרוג אותי וזהו, קאי.
כבר הרגת את החבר הכי טוב שלי.
אז תעשה את זה וזהו.
תגמור עם זה.
למה אני לא מסוגל?
לא אכפת לי ממך.
למה אני לא מסוגל להרוג אותך? קדימה.
קאי, תעשה את זה. תעשה את זה.
קדימה!
תהרוג אותה!
מה קורה כאן, לעזאזל?
ליב מנסה להרוג את קאי.
ג'רמי!
שלח אותי חזרה. בבקשה.
ג'רמי, תראה אותי.
אני עם רגל אחת בקבר. -אני צריך לעצור את בוני.
בסדר.
לחיים על שהגעת עד הלום.
טוב.
נדמה לי שהגיע הזמן שאתאבד.
תישאר כאן.
אני חושבת שהוצאתי מזה את כל הקתרזיס האפשרי.
בוא נלך הביתה. -טוב.
רק רגע.
מה זה? -שתוק.
לא, לא, לא. אני רציני.
זאת אוזן?
אלוהים אדירים.
חיבוקי?
אני בטוח שנוכל לנקות אותה,
לגרום לה להיראות כמו חדשה.
כן, אבל אנחנו...
היי.
אני מצטערת.
קאי!
צא החוצה!
היא בדיוק מתחתנו.
אתה לא יכול להסתתר מפניי!
מה אתה עושה?
אמרתי ששמרתי אותו לאירוע מיוחד.
לא! בחייך!
את לא רוצה לעשות את זה. רק תכבי את המכונית, בוני.
את לא יכולה למות.
זה כנראה בזבוז זמן להקליט בכלל משהו,
אבל דיימון, אליינה,
מי שלא יהיה,
אם תמצאו את זה ותבינו איך להפעיל את הדבר הדפוק הזה,
תמסרו בבקשה לכולם שאני מצטערת.
בוני.
תמסרו להם שניסיתי.
באמת שניסיתי לגרום לזה לעבוד.
אני פשוט מתגעגעת לכל כך הרבה.
אני מתגעגעת להגיד שלום לעוברי אורח...
להזמין ארוחת ערב במסעדה,
לצחוק עם החברים שלי...
אבל,
לבלות כל יום כאן
בלי אף אחד לדבר איתו,
להעביר שבועות בלי לדבר,
זאת פשוט הבדידות. אני לא יכולה לסבול אותה.
ואני מכירה רק דרך אחת לכבות אותה.
אני מצטערת.
ג'רמי.
אני...
אני מקווה שאתה חי את חייך בלא חרטות.
אני מקווה שתילחם על החיים שאתה רוצה,
ולעולם אל תוותר על עצמך
ותהיה חזק.
משהו שסבתא שלי אמרה.
תהיה...
חזק.
קדימה, בוני. קומי!
קדימה.
אהיה חזקה.
לא אמות במקום הזה!
קדימה! קומי!
בוני, קומי! תיפתח! קדימה!
קדימה!
ג'רמי. ג'רמי.
ג'רמי. תתעורר.
קאי! תתעורר!
לעזאזל!
ג'רמי, תתעורר. ג'ר, תתעורר.
ג'רמי.
אני בסדר.
בוני, היא...?
ראיתי אותה.
היא תהיה בסדר.
אולי אוכל להציל חתיכה אם אתה מעוניין.
אני חושב שבוני לא הייתה רוצה שנניח לעוגה להתבזבז.
אני מבין. אני מבין מה עבר עליה,
למה לה לרצות לשים לזה סוף,
להרגיש לכודה ובודדה.
כל יום הוא אותו הדבר... אכזבה, סבל.
את הולכת לישון ומתעוררת ועושה הכול שוב?
אבל היא לא היחידה שלכודה.
ג'רמי, אני יודעת מה עובר עליך.
אל תגידי לי שאני צריך להיות חזק. -האמת היא
שהתכוונתי לומר שזה בסדר שתמשיך הלאה.
בוני החליטה להציל את עצמה,
וממה שסיפרת לי, אני חושבת שהיא רוצה שתעשה את אותו הדבר.
לך לבית הספר לאמנויות. כולנו נעזור לך.
רק תמצא את החיים שאתה רוצה
ותהיה מאושר.
מה איתך?
אהיה בסדר.
אני מבטיחה.
רק תסתלק מכאן...
ואל תביט לאחור.
איך חזרתי הנה?
קודם כול, התעוררתי על הרצפה.
כנראה כרית הייתה בקשה מוגזמת.
וכשהבנתי לאן הלכת, רצתי לבית סלבטור,
רק כדי למצוא אותך מחוסרת הכרה.
שכנעתי את אליינה לתת לך מהדם שלה...
ועכשיו, כשאני רואה שאת בסדר,
אני לא רוצה לראות אותך שוב לעולם.
טיילר, חכה! -שיקרת לי.
לא! מעולם לא רציתי לפגוע בך! -שיקרת לי!
בבקשה, רק תירגע. -אני לא אירגע.
הייתי עושה הכול בשבילך,
ובחרת במוות על פניי.
נו? איך הייתה הפגישה בבית הקפה?
היא מוצאת חן בעיניך, נכון?
מה היה הטעם בזה?
היית ניסיון.
רציתי לראות איזה מין אדם השריד האחרון לבית סלבטור.
איזה מין בן אדם היא?
היא דחתה את ניסיונותיך המגושמים והמצחיקים להקסים אותה
ובכל זאת הוכיחה שהיא שומרונית טובה כשהיית זקוק לסיוע.
בסולם של אחת עד עשר, הייתי מדרג את הטוהר שלה בכ-9.5.
כשאסיים איתה, היא תהיה 1.
אז מה?
תפעיל עליה שליטה מוחית כדי שתהיה רעה? -לא אפעיל עליה שליטה מוחית.
אני רוצה ששרה תדע שכל מה שעשתה היה מרצונה החופשי.
על מה אתה מדבר?
אני מתכוון להסתנן לתוך חייה,
לגרום לה לעשות דברים שהיא מעולם לא חלמה שתעשה
עד שהיא תתחנן לפניי שאהפוך אותה לערפדית.
סטפן חשב שהוא יכול להגן עליה.
אוכיח לו עד כמה הוא טועה.
אז ג'ר מנסה להתקבל לבית ספר לאמנויות.
אולי כדאי שתסדרי לו תיק עבודות באמצעות שליטה מוחית כי הוא לא כזה טוב.
אל תהיה רע.
הוא צריך להמשיך הלאה בחייו ו...
גם אני.
אני לא בטוח שאני מתלהב מהמעבר החד.
תראה, אני...
עשיתי כמה טעויות איומות בחיי.
להיות איתך לא הייתה אחת מהן.
וכן, ביקשתי מאלאריק למחוק את האהבה שלי כלפיך,
וכן, באמת אהבתי את סטפן פעם.
בלילה שבו מתי,
מאט הסיע אותי חזרה אליו,
ובכל זאת מצאתי את דרכי חזרה אליך.
דיימון, איכשהו אני תמיד מוצאת את דרכי חזרה אליך.
זה לא משנה אם יש לי זיכרונות או לא.
זה לא משנה אם אני ערפדית או לא.
את אומרת את זה רק כי את לא יכולה לשנות את מה שאת.
לא, דיימון. לא אכפת לי מה הגרסה האנושית שלי הייתה עושה.
כי היא לא כאן. אני כאן.
ואם העבר הוא מקום שבו אני ואתה לא יחד, אז...
בוא נפסיק לחיות בו.
כן.
נובה סקוטיה? דיימון, אתה גאון. אתה לא יחד, אז...