בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
אני הבת של זאק וגייל. שרה סבלטור.
למה אתה לא מאמין לי?
כי שרה סלבטור נמצאת באוניברסיטת דיוק,
שם היא עושה תואר באומנות.
אז, מי את לעזאזל?
קוראים לי מוניק.
אני רוצה לשמוע את כל הסיפור. -אל תעשה את זה.
לא! -תגלה במוקדם או במאוחר.
לאמא שלי יש גידול במוח.
אז פשוט אתן לה דם ערפדים.
אם הדם שלנו היה יכול לרפא סרטן,
כבר היינו יודעים.
בקהילה שלנו יש מסורת שבה התאומים מאחדים את הכוחות שלהם.
התאום החזק מנצח. -התאום החלש מת.
אנחנו צריכים למות כי אחותנו חלשה מכדי
להביס את אחינו הפסיכופט?
זו חובתנו כלפי הקהילה להתאחד. זו המטרה למענה נולדנו.
זהו גבול האנטי-קסם.
שאבת את כל הקסם מכישוף הנוסעים.
הרבה קסם.
אני לא יודעת מה היינו או מה אנחנו או מה אנחנו אמורים להיות,
אבל אני רוצה לראות אותך.
בואי.
יש שם מישהו?
ייתכן והטלתי עלינו כישוף הסוואה.
מעולם לא יצאנו לארוחת ערב כשהייתי ילד,
לכן תמיד נמשכתי לשפים ולארוחות טובות.
אבא שלי אוהב לבשל. הוא מיושן, כמובן.
לימד אותי למדוד לפי העין. תבלינים לטעימה, כל הדברים האלה,
אבל המצב שונה בעולם המסעדות.
הכול פועל בעזרת שעוני עצר.
הטוגנים נכנסים לטיגון, לוחצים על כפתור.
הוא מצלצל, מוציאים אותו.
אין צורך באומדנים.
למה אני כאן?
ביליתי 18 שנים במסעדות נטושות
ועכשיו אני משוויץ בפירות עמלי.
אני לא מתכוונת ל"מיסטיק גריל".
התכוונת, למה אנחנו כאן במיסטיק פולז?
סליחה, אני לחוץ.
את ממש יפה.
למה אני כאן, קאי?
לקחתי כישוף שהרחיק יצורים על-טבעיים ממיסטיק פולז
וספגתי אותו,
אפשר לומר שאכלתי אותו.
מגניב, אה? קודם אני אוכל כוחות כישוף ואז בסופו של דבר, אני מאבד אותם
אבל כישוף עצום שכזה?
בחייך.
כוחות הכישוף נוטפים ממני. הם בכל מקום.
לא ממש קלטתי עד כמה לא הייתי בשליטה
עד שפגשתי את מנהל ה"גריל" לפני כמה שעות
והוא אמר: "כן, אתה לא יכול להיכנס הנה, אנחנו סגורים,
"ויש לך בחורה מעולפת על הכתף."
ואמרתי לו: "אל תשפוט אותי."
לאחר מכן גרמתי לו התקף לב. ניסיתי, בכל אופן.
רק גרמתי לו להקיא בלא שליטה,
וזה היה כזה... די, מספיק.
ניסיתי שוב,
ונדמה לי ששברתי לו את עמוד השדרה. אני לא ממש בטוח,
כי בפעם השלישית שניסיתי את הכישוף, הוא התפוצץ והשאיר אחריו שלולית דם.
אופס. -מה הבעיה שלך, לעזאזל?
הרגע סיפרתי לך. יש בי יותר מדי כוחות כישוף.
רק לאחר ההפעלה הניסיונית שלי על המנהל
קלטתי שאם אתחיל
להתמזג עם ג'ו ומעיינות הכשפים הנובעים שלי
יהפכו אותה לבחור הזה,
לא תהיה לי תאומה למיזוג.
ובכן, אליינה, לכן את כאן.
כי
אני צריך ללמוד לשלוט בכוחות הכישוף שלי.
על ידי כך שאתאמן איתך.
או, יותר נכון, אתאמן עלייך.
נ"ב, חצי הכוס המלאה?
לאחר שהמנהל הפסיק סוף סוף להתפתל,
סוף סוף הצלחתי לבצע כישוף הסוואה.
תודה.
קל לעשות אותו ולבטל אותו.
שולחן לשלושה.
לא היה לך מושג.
- יומני הערפד -
כי זה הדבר הראשון שאני רוצה לראות בבוקר.
סליחה. שכחתי שאתה גר כאן.
אתה יכול אולי לעזור לי עם רמקולים בבית של...
קרוליין?
תודה על הקפה.
סליחה, את בסדר?
כן, כן, בסדר גמור. סך הכול בגדים ועור.
איפה אני יכולה למצוא חולצה?
בחדר של דיימון. למעלה, בקצה המסדרון.
מה את עושה בבית שלי?
כישוף אש. פחות או יותר.
מתברר שהחזרה לעיסוק בכשפים
בכלל לא דומה לרכיבה על אופניים.
אבל אני מצטערת על האגרטל.
הוא היה יקר? -לא יודע, אבל בסמיתסוניאן ידעו לומר לך.
כדאי שתתקשרי אליהם.
תודה לאל. ארוחת בוקר.
בבקשה תגיד לי שהבאת מימוזות.
באמת חשבת שאצפה בזה פיכח?
ובמה בדיוק אנחנו צופים?
היום אנחנו מכינים סמורס.
עוד חודש אני אזכה במיזוג ואהפוך למנהיגת הקהילה שלי,
ובכך אבטיח את הישרדותה.
ליב מחזיקה אותי במשטר של 30 יום מעכשיו ועד האירוע השמימי הבא.
ולמה המשטר הזה חייב להתרחש בסלון שלי?
דיימון מרגיש אשם.
טוב, זה חדש. ואיפה הוא, לעזאזל?
שילמתי יותר על החדר הזה כדי שיהיה חדר ליחיד.
אין לך מושג כמה נשים
היו מתות כדי לבלות איתי את הלילה.
אני עדיין לא מתה.
יש חדש מאליינה?
חדשות.
ברבים.
למשל, "צץ איזה משהו במעונות. הייתי חייבת לחתוך.
"אפשר לדחות לפעם אחרת?"
ופרצופון של מקלחת קרה.
אאוץ'.
הצלחת לפחות לאחות את הקרעים עם ריק?
צעדים קטנים.
צעד ראשון, לאפשר לו להפוך את הבית שלי להוגוורטס.
צעד שני,
לבקש טובה מהשריף.
לבקש ממנה להוציא הודעה על מבוקש חב מעצר
על רוצח סדרתי חמוש ביותר
ששמו קאי פארקר.
כן, הבחורים שלי כבר עומדים על המשמר.
לא צץ אף אחד שתואם לתיאור של קאי במשך הלילה.
מה לעזאזל הוא עושה?
החדשות הרעות הן שלעובד המטבח לא הייתה מסחטה.
החדשות הטובות הן שעכשיו יש.
מה זה? -שייק קייל.
הוא טוב לתיקון תאי דנ"א
ולהאטת הסרטן.
מספיק חם לך? -אני בסדר.
תני לי להביא לך שמיכה נוספת. -כדי שתוכלי לחנוק אותה?
אני סך הכול מנסה לעזור כאן.
מאחר שנראה שלרפואה המודרנית נדרשות שנים.
לא מבינה למה אנחנו לא יכולים לדלג על כל הניחושים
ולהגיע ישר למה שעובד.
כמו דם ערפדים.
אנחנו לא מנהלים שוב את השיחה הזאת, מותק.
טוב, אז על מה את רוצה לדבר?
על כך שהרופאים לא יכולים לנתח,
על כך שהכימותרפיה לא תעזור,
על כך שהקרינה לא תקטין את הגידול?
דיימון, תרגיש חופשי להתערב ולתמוך בזמנך החופשי.
אני חושב שלשם כך אני צריך לתמוך בך, קרוליין.
אתה חושב שהדם שלנו לא יעזור?
במשך 170 ומשהו שנה מעולם לא נתקלתי במקרה שבו הדם שלנו ריפא סרטן.
אבל, שריף, אם את רוצה להיות להיות שפן ניסיונות במחקר ניסיוני
שכולל כוחות כישוף מוזרים ובלתי צפויים...
מי אני שאעצור בעדך?
מתוקה שלי.
בינתיים, אני רוצה לשים מבטחי במדע,
פירוש הדבר ללכת הביתה בהוראת הרופא,
ליהנות מיום יפה ושקט,
ולחכות לתוצאות נוספות של בדיקות אם-אר-איי.
רואה? אימא יודעת הכי טוב.
עכשיו, ברשותכן, אני צריך לוודא שהמכשפות לא הורסות לי את הבית.
תרגישי טוב.
דיימון אמנם יצור נתעב,
אבל יש לו הבגדים הטובים ביותר.
אני אמור לשאול את עצמי למה את בחדר השינה של דיימון?
ג'ו שרפה לי את החולצה.
אז את בלי חולצה בחדר השינה של דיימון.
אתה בטח מרגיש רגשות ממש מעורבים עכשיו.
איך מתקדם האימון?
ג'ו איומה.
אם היא הייתה מתמודדת מול קאי היום, היא הייתה מפסידה בתוך תשע שניות בערך.
לוק פגע בול במקרה הזה.
כן, אבל יש לך זמן להכניס אותה לכושר.
לוק מאכיל אותך חרא?
הוא שולח מסרונים. אני מתעלמת.
אם הוא יגלה שאת מאמנת את ג'ו...
הוא לא יגלה. תירגע, טוב?
שמרת את הסחלב שלי בחיים.
איזה מדהים.
רציתי שהכול יהיה אותו הדבר כשתחזרי הביתה סוף סוף.
היי.
מה זה? -סטפן התנדב
להעביר את מרכז הבידור שלך לכאן.
עכשיו את יכולה לצפות בטלוויזיה מהכיסא האהוב עלייך.
חיברתי את הסראונד לנגן הדי-וי-די שלך
והשארתי את השלט האוניברסלי על השולחן שם.
תודה.
כנראה איש מעולם לא חשב להזיז את הכיסא שלי, אבל...
מה קרה?
אף פעם לא ראית מישהי שחולה בסרטן בשלב 4?
האמת היא שלא, לא ראיתי.
אחד היתרונות הבודדים של התחלה מחדש אחת לכמה עשורים...
המציאות אף פעם לא מגיעה אלייך.
אם תתחילי לצפות במארז "חברים" עכשיו,
אחזור בזמן לחתונה של מוניקה וצ'נדלר.
סטפן, אתה יודע איך לצחוק, נכון?
הדעות חלוקות. רגע, למה? את הולכת?
כל דקה חשובה,
אז אני נוסעת לקבל חוות דעת נוספת
מאחת המומחיות המובילות בעולם בגליובסטומה שלב 4.
לא הצלחתי להירדם. חיפשתי ב"גוגל".
ולאן האינטרנט שולח אותך?
דיוק. -דיוק?
יודעת מה? אולי אסיע אותך.
חשבתי לנסוע לכיוון הזה לבדוק לשלומה של ידידה.
ידידה.
סטפן, אני מכירה את כל הידידות שלך. אליינה. אני. וזהו זה.
אני חושבת שמוטב שיארחו לך חברה בדרכים.
תודה, סטפן.
אתקשר אלייך בכל שעה עגולה.
אכוון את השעון שלי לפי זה.
אני אוהבת אותך. -גם אני אותך.
להתראות.
אנחנו בתיכון שלי?
יש להם די והותר בתי שימוש, אין משטחים דליקים,
וכולם יצאו לחופשת החורף.
עדיין, לא פלא שאמריקה נעשתה טיפשה בזמן שהייתי כלוא.
הם אף פעם לא בבית הספר.
זאת את?
והנה בוני.
אתן נראות תמימות כל כך.
מחייכות כאילו שום דבר רע לא יכול לקרות לכן.
בכל אופן, אכפת לך שאנסה שוב להפוך את הדם שלך לחומצה?
שוב?
כן, ככה...
ככה הגעת הנה מלכתחילה.
ניסיתי להפוך דם לחומצה
ואני חושב ששרפתי כמה נימים חשובים במוח שלך,
כי איבדת את ההכרה.
קאי, אתה לא חייב לעשות את זה.
תקשיב לי... אתה לא חייב לעשות את זה.
בבקשה, קאי. תפסיק!
תפסיק, קאי. תפסיק.
הטבעת שלי.
קאי, אתה ממס את הטבעת שלי.
קאי, תפסיק!
לא, לא, לא.
לא.
אני מבין שלטבעת הזאת הייתה חשיבות בעינייך.
אף פעם לא הבנתי חיבור רגשי לחפצים,
כי אז זה מעציב כל כך שמאבדים אותם.
זה לא נחשב. הסיחו את דעתי.
את לובשת את החולצה שלי?
קייטנת כשפים. איך אפשר לעזור?
דיימון, קאי מחזיק בי בתיכון. אני זקוקה לעזרתך.
אליינה?
ברצינות?
לעזאזל.
בינגו.
אז הידידה שלך שמעולם לא שמעתי עליה
היא צלמת בעלת שם עולמי?
זו תערוכת סטודנטים.
יופי. אמנות של שנה א'.
מאחר שאתה טוב כל כך בהבחנה בפוטנציאל לא ממומש,
תזכיר לי שוב מאין אתה מכיר אותה?
כן, התקשרתי מקודם בקשר לייעוץ עם דוקטור מור.
מעולה. טוב, הם יכולים לקבל אותנו עכשיו.
יודעת מה? אני אבוא אחר כך.
טוב.
המרכז האונקולוגי, די-4. תחפש אותי. -טוב.
סליחה. את יכולה לכוון אותי לתערוכה של שרה נלסון?
בפינה הרחוקה. בחירה טובה.
היא אחת הסטודנטיות החדשות הכי טובות שלנו. -תודה.
בכוונה בחרתי בזווית גבוהה בשבילם.
חשבתי על אמרה ישנה.
לפי האמרה, כאשר ילדה מתה,
מלאך לוקח את הילדה בזרועותיו
ומטיס אותה לכל המקומות שהיא אהבה יותר מכול,
כדי שתוכל לראות אותם בפעם האחרונה לפני שתגיע לגן עדן.
זה מה שעבר לי בראש בנוגע לנקודת המבט האווירית הזו.
ואז רציתי לתפוס את אור השמש שמתפרץ מהחלונות
כי הוא מטשטש את בבואת הצופה שמסתכל עליהם מלמעלה.
חומר טוב.
מה אתה עושה כאן?
בדיוק מה שאתה עושה. מחפש יצירת אמנות שתקשט את הקיר שלי.
ואז קראתי את המאמר שלך
ב"ניו אינגלנד ז'ורנל אוף מדיסן".
בנושא הקטנת גידולים באמצעות טיפולי מכות חום.
זו לא בדיוק קריאה קלה.
לא אמרתי שהבנתי אותו.
אלו גיליונות הרפואה של אימא שלי.
אבל בביוגרפיה שלך כתוב שאת מומחית מדהימה בגליובסטומה,
ואני ממש זקוקה למומחה
כי הרופאים של אימא שלי אומרים לה שהיא לא מועמדת מתאימה לניסויים רפואיים.
ואת לא תבלבלי לי את המוח על ביטוח או על חיסיון
או על כל דבר למעט דעתך הכנה.
הרופאים שלה עושים הכול כמו שצריך.
מדובר בגידול בשלב 4.
הם יכולים לנסות קרינה מלאה על המוח,
אבל תהיה לה השפעה רצינית על מה שנותר מאיכות חייה.
היא תחווה הידרדרות קוגניטיבית וורבאלית,
אובדן מוטורי, שינוי אישיות,
ובינתיים, היא עדיין יכולה לפתח
כאב שעמיד בפני מורפיום.
אם כך, את טוענת שאין כל פתרון רפואי אפשרי.
הלוואי שהיה.
יש לי מטופל במצב כמעט זהה לחלוטין.
הוא לא הגיב לאף טיפול.
עכשיו הוא רק מריץ את השעון לאחור.
אני רוצה לראות אותו.
שלום.
חולצה יפה.
תודה. מישהי שרפה את החולצה השנייה שלי.
שהייתה מדהימה, דרך אגב.
אני מתחיל להבין למה דיימון מת עלייך.
את מטורללת.
אבל מה שקרה לחולצה מבאס.
אתה מפתח אכפתיות כלפי חפץ דומם
אבל לא אכפת לך מהאנשים שאתה הורג?
זה יהיה כמו פרק של "ריקי לייק"
שבו אני מתמודד פנים מול פנים עם השדים שלי ומשתנה לטובה?
באמת מעולם לא היה אכפת לך ממישהו?
נדמה לי שאהבתי את אחי ג'ואי.
שיחקנו "דוקטור מריו" יחד והוא תמיד ניצח.
האמת היא
שאחד הזיכרונות האהובים עליי הוא שסוף סוף כיסחתי אותו.
מובן שהזיכרון האהוב עליי הוא שסוף סוף כיסחתי אותו למוות.
אל תבזבזי את האנרגיות שלך בניסיון לשנות אותי.
אם יש משהו שריקי לימדה אותי,
זה שלאהוב את עצמך הוא הדבר החשוב ביותר.
ואני אוהב את עצמי.
ולחשוב שכמעט חלף לו יום
בלי שביקשו ממני לעזור להציל את אחד החברים שלך.
את יכולה לבכות עד מחר.
רק תבצעי את כישוף ההסוואה המטופש
כדי שאוכל לקחת את אליינה ותוכלי לחזור להרוס את האחוזה שלי.
טוב.
מה את עושה? הדלת האחורית כאן.
אני לא נכנסת. -מה?
אם קאי יראה אותי אפילו לרגע, אמות.
אני חזקה מספיק כדי לבצע את הכישוף מכאן.
שיהיה.
אני מקווה שהכשפים שלך טובים מהלימוד שלך.
כי כפי שנראה מהסלון שלי, ג'ו לא לומדת יותר מדי.
תירגע. בקצת אימונים, בקרוב היא תהיה מוכנה למיזוג.
ליב.
ליב?
ליב!
מצטער.
מה אתה עושה כאן, לעזאזל? -אין לה זמן לזה.
אינוויזקאה. -לא!
ליב איננה. אני צריך תוכנית ב'. -רגע, מה זאת אומרת, היא איננה?
תאום הפלא שלה לקח אותה ואני לא יכול להתפרץ פנימה.
קאי יהרוג את אליינה רק כדי לעשות לי דווקא.
אני צריך מכשפה. -אני יכולה לעשות זאת.
את בקושי מצליחה להדליק נר.
הסוואה היא אחד הדברים הראשונים שמלמדים אותך כבן ג'מיני.
למדתי אותה כשהייתי ילדה. -אבל?
אצטרך להישאר לצד דיימון בזמן שאבצע את הכישוף,
פירוש הדבר שאצטרך להיכנס פנימה. טוב, מוכרחה להיות אפשרות אחרת.
יש.
כאן. -תרשה לי לנחש,
ג'רמי מחזיק בחץ וקשת.
אף אחד לא הורג את קאי.
לא נניח לקאי להרוג את אליינה.
איש לא מניח לאיש למות.
למישהו יש רעיונות נוספים?
אבא עצבני, טוב?
הוא רוצה שנחזור לפורטלנד תכף ומיד. -עזרתי להם.
הם יכולים לעזור לעצמם. אנחנו לא המכשפים הקופיפים המרקדים שלהם.
את רוצה להחזיר את הספרים?
קח את הספרים. תשאיר את הספרים. למי אכפת?
סיפרת לאבא שאני עוזרת לג'ו להתחזק?
בגלל זה הוא עצבני?
מובן שסיפרת.
אתה בדיוק כמוהו.
למען האמת, אני יכול לחשוב בעצמי.
תמיד אמרתי שקאי מסוכן מכדי להיות מנהיג הקהילה.
בזבזת את הזמן שלך עם ג'ו. שנינו יודעים שהיא לעולם לא תגבור עליו.
אתה לא קולט, אה? -מה אני לא קולט?
הפעלת עליי כישוף הסוואה ולא יכולתי להתנגד לו. אתה חזק ממני.
לא, אל תהיי בטוחה.
אני בטוחה. אני בטוחה כבר חודשים.
מאותו לילה שניסיתי להחזיר אנשים מהצד השני
ושיבשת לי את הכישוף.
עמדת להתמוטט.
כבר היית חלשה. -אנחנו אמורים להיות שווים.
אנחנו לא.
אני מכירה אותך, לוק.
אני יודעת שאתה אוהב אותי,
ואני יודעת שחלק עצום ממך מקווה שאני אהיה זו שתשרוד.
אבל זה כבר לא עניין של הטלת מטבע.
אם נתמזג, אתה תנצח ואני אמות.
זה מפחיד אותי עד מוות.
אז...
אם אתה רוצה לארוז את הספרים,
תארוז את הספרים הארורים.
אני לא אהיה זו שתקרא אותם.
ליב...
באתי לערוך רשימת מלאי ומצאתי אותו במצב הזה.
מצטער שהטרדתי אותך ביום החופשה, שריף...
לא, אני שמחה שהתקשרת.
אני חושבת שהוא לא מת מסיבות טבעיות.
22 שעות ו-18 דקות.
הזמן שעבר מאז ישויות על-טבעיות הורשו להיכנס שוב למיסטיק פולז
ואני כבר מכיר מישהי שמתה בגלל זה.
צר לי, מאט. נברר מי עשה זאת ונתמודד עם זה.
זה אף פעם לא ייגמר, אה?
המתקפות, הטיוחים. אלו חזרו להיות חיינו.
מיסטיק פולז. זו תמיד תהיה מיסטיק פולז.
אם טוב לך כאן...
שריף, את בסדר?
כן. -טוב. בסדר.
קולין פלפס. גידול שלא ניתן לניתוח.
דפקו לך את המוח באמצעות קרינה במשך חודשים.
ובכל זאת לא הצליחו להציל אותך.
כן.
גם אני הייתי תשושה אילו הייתי נוטלת כל כך הרבה משככי כאבים.
והרופאים אמרו שהם יכולים רק
לגרום לך להרגיש בנוח בזמן שאתה מחכה
לסוף.
צר לי מאוד לשמוע על כך.
שאר בשר, אין.
צר לי מאוד לשמוע גם על כך.
אבל תבין, בגיליון הרפואי של אימא שלי,
במקום הזה, שרשום בו שאר בשר,
כתוב השם שלי.
קרוליין פורבס.
אני כל מה שיש לה.
היי.
אני יודעת שרק עכשיו נפגשנו,
אבל לא תזכור דבר ממה שקרה כאן.
אם הכישוף שאתה מנסה לבצע הוא להפחיד אותי,
הוא פועל.
מה אתה עושה?
שום דבר.
רק מתאמן על השליטה העצמית שלי.
אני שומע את קאי מקשקש.
מה הוא אומר?
הוא אמר שחבל שאין לך שמיעת ערפדים.
אני מבינה למה אתה לא מחבב אותי.
הייתם אחים.
בחורה נכנסת לתמונה. זה מביך.
זה לא מביך. זה מעצבן.
כי הוא דואג לי?
כן. על חשבון לוגיקה והיגיון.
תרשה לי לנחש, מעולם לא עשית זאת בשביל בחורה.
טוב.
מה אתה יודע? הוא פועל.
אני מניח שבאת לכאן בדרישות.
באתי רק לבדוק מה אתה עושה היום.
אני שונא שאלות בלא מענה והשארת אותי עם כמה כאלה.
למשל, על איזה סוד היית צריך להגן
על ידי כך שאפשרת לי להרוג את הנוכלת מעוררת הרחמים
שהעמידה פנים שהיא קרובתך האבודה שרה סלבטור?
לכן עקבתי אחריך, בפורשה האדומה הבולטת שלך
מהיציאה לשאפל היל, והנה אנחנו כאן.
בתערוכת הצילומים של שרה נלסון.
למה אכפת לך?
נראה שדיימון אינו מודע לכך
שייתכן שענפי אילן היוחסין שלו לא מסתיימים בך.
תקרא לי מיושן,
אבל אני נגד סודות בין אחים.
לכן, רק אגש לספר לשרה מה שמך ו...
אל תעשה זאת.
למה אתה לא רוצה להכיר את שרה נלסון?
עשית את כל הדרך הזו כדי לראות את עבודתה.
מה אתה רוצה שאגיד לך, אנזו? שהבחורה קרובה שלי?
טוב. היא הבת של זאק סלבטור,
מה שעושה אותה לאחיינית הגדולה שלי מלפני ארבעה דורות.
לקחתי את הגופה של אימא שלה לחדר המיון לאחר שדיימון הרג אותה.
הם ביצעו ניתוח קיסרי כדי להציל את חייה של שרה,
אבל הסתרתי את הפרט הזה מפני דיימון כדי שהיא תוכל לחיות חיים טובים
בבית טוב שבו היא מרגישה מוגנת ואהובה.
זה הסוד הגדול שלי.
למה אתה נחוש כל כך להמשיך להסתיר אותו?
אם אתה רוצה לספר לדיימון ששיקרתי לו ב-18 השנים האחרונות,
קדימה, בכיף. אולי הוא ישנא אותי
או שאולי הוא יבין שזה הדבר הכי טוב שיכולתי לעשות למען כולם.
אבל כך או כך, ברגע שתספר לו,
לא יישאר לך שום דבר להיות כפייתי לגביו.
שלום. -חשבתי שאתה נפגש איתי כאן.
כן, נקלעתי לקרב הצעות מחיר על יצירת אמנות.
טוב, ממש מרתק. אתה יכול להגיע הנה?
אני עורכת ניסוי.
איזה מין ניסוי?
אראה לך כשתגיע הנה. רק תזדרז.
יודע מה, ידידי?
אתה יכול לשמור לך את יצירת האמנות הזו.
צילום משעמם אותי.
אני מבטל את הצעתי.
היי.
איך אתה כאן עכשיו? -כישוף אי הנראות של ג'ו.
אם את רואה אותנו, סימן שהצטרפת למסיבה.
קדימה. מוכרחים לעוף מכאן. -הטבעת שלי. היא איננה.
קאי התיך אותה לחלוטין. -מה?
אני לא רוצה לקצר את האיחוד המחודש, אבל הכישוף הולך ואוזל.
ישנן התעלות מתחת לבית הספר.
רעיון טוב. חדר הדוודים.
מיד. קדימה.
הכול בסדר?
הכול בסדר.
על מה את מדברת, לעזאזל?
אמרת שאת ולוק שווי כוחות.
טוב, שיקרתי. הוא חזק יותר.
אז נברח. -נברח לאן, טיילר? כבר ניסינו לברוח.
המשפחה שלי תצוד אותי. הם רוצים שאתמזג.
טוב. אז תלכי.
לך תזדיין. -אני רציני. תלכי.
זה מה שאת רוצה שאגיד, נכון?
אז תלכי. תלכי ישירות לקבר שלך אם זה מה שאת רוצה. לא אעצור בעדך.
ידעתי שאתה טעות.
כל העניין הזה היה טעות.
זאת לא הייתה טעות.
התקשרתי לאבא.
אמרתי לו שאנחנו בחוץ.
חשבתי שאתה בעניין של ללכת בעקבות הגורל שלך.
לא אם הגורל שלי שווה להריגת אחותי.
אמרתי לך שאני יכול לחשוב בעצמי.
את בסדר?
כן.
קשה הרבה יותר להסתיר שלושה אנשים.
היי.
למה האף שלך מדמם? -יש לי השערה.
כשפים הם דבר קשה. לא כך, ג'ו?
אני ממש מצטערת. -לא קרה שום דבר.
אני רוצה שיראה אותי בזמן שאני מכסח אותו.
תסתלקי מכאן, טוב?
איפה אליינה?
אנחנו לא מסתירים אנשים יותר? חשבתי שזה מה שקורה פה.
זה בטח כואב.
אני מתחיל לקלוט את הרעיון.
כשפי הסוואה, אשליות. הכול אותו הדבר.
לא.
עכשיו, כשכל הבעיות מאחוריי, אפשר לעשות זאת.
יש בקרוב איזה אירוע שמימי שמעניין אותך?
אני משוחד...
אני בסדר.
קדימה, מותק. קדימה.
אין לך מושג כמה זמן עבר מאז היה לי תיאבון.
פיו!
לפני שעה, הוא גסס מסרטן במוח. תראה אותו עכשיו.
תחייך, סטפן. אלו חדשות טובות.
הדם שלי פעל. הוא בסדר גמור.
זה נראה קל מדי.
בניגוד למה?
דם ערפדים שמרפא פצע דקירה כאילו שמעולם לא היה שם.
זה תמיד קל, סטפן.
זה פשוט קסם.
אם כך, למה מעולם לא שמעתי שהדם שלנו מרפא סרטן?
כי ערפדים לא מעבירים את חייהם במשמרות צדקה במחלקת החולים.
אני רוצה שזה יצליח, טוב?
סטפן, אני רק...
אני צריכה שתאמין שזה יצליח.
או לכל הפחות, תאמין שאני מאמינה שזה יצליח.
אני רואה שאת מאמינה בזה.
אז קח אותי הביתה לאימא שלי.
טוב.
בואי נחזור הביתה.
טוב.
יאללה.
טוב.
תירגעי.
מה? מה קרה? לא הוצאתי אותו? מה?
כנראה יש שבב נוסף שעדיין תקוע בלב שלי.
מה? לא. לא, לא, לא.
תסתכלי בי. אוציא אותו.
אם יש... משהו שאתה צריך להגיד, כל דבר...
מה? אמצא אותו, אליינה.
עכשיו זה הזמן.
קדימה.
לא.
ברצינות? -כן.
התכסיס הכי ישן בספר.
תזמון מושלם.
אליינה, את בסדר?
מעולם לא הרגשתי חיה יותר.
מה יש בעבודות של שרה שמושכות אותי באופן ייחודי כל כך?
אולי משום שהן אפלות מעט,
יש בהן נימה חולנית.
בטח עניין של שושלת.
המשפחה שלה קיצונית מעט.
דוד שלה, הדוד הגדול שלה, למען האמת, מלפני ארבעה דורות, הוא חתיכת סוציופת.
מלפני ארבעה דורות? -הוא מבוגר מאוד.
ניסה להרוג אותי כמה פעמים. הצליח פעם אחת.
בפעם האחרונה, הוא הפיל אותי בפח, וכתוצאה מכך עינו אותי במשך כמה ימים.
ישבתי לי שם, אדם ששמו טריפ
דקר אותי במחתת ברזל לוהטת,
ובמשך כל הזמן הזה סתמתי את הפה ונהניתי מהכאב.
אילו היית יודעת משהו בנוגע לעברי,
היית יודעת שזה העלה כמה...
זיכרונות לא נעימים.
ואז התחלתי לרקום את הנקמה שלי.
אני מבינה שהיין בחינם היה להיט גדול.
הנקמה הטובה ביותר
היא סבלנית. מעובדת.
רק שאף אחד לא צופה אותה עד שכבר מאוחר מדי.
אבל תשכחי מכל זה.
עכשיו תהיי מתוקה ותעזרי לי לארוז את התצלומים האלה, טוב?
בטוח שאין לך בעיה לארח מישהו בהשפעת פנטוברביטל?
כן.
אם נרוויח די זמן להכניס אותך לכושר לחימה.
בהנחה שלא יחטפו אותי
עד מחר,
אולי נוכל...
לנסות את ארוחת הערב שוב?
לא יודע.
בכל פעם שאנחנו מנסים לצאת לפגישה, חוטפים אותנו, אני נשלח לעולם כלא,
או שמוחקים לך את הרגשות.
לא יודע אם זה יהיה...
אתה מתכוון להמשיך להחמיץ פנים, או שתרשה לי לקחת אותך לארוחת ערב?
אני מניח שנגלה מחר.
אני יכולה לעזור לך לנקות את זה אם את רוצה. -חלק אחד אמוניה, שני חלקים מרכך בשר.
המצאת מסיר כתמים? -אני לא מפחדת מקצת דם.
מה אמרתי לך?
היא שווה.
אני חושב שהיא תשתלט על המצב.
ג'ו לא חזקה מספיק, ריק.
היא לא הייתה משקרת.
לא, לא, לא, אני לא חושב שהיא משקרת.
הוא ספג כישוף בגודל של מיסטיק פולז, ריק.
הוא שינה את המשחק.
קאי מנוטרל.
נחכה שהכישוף הגנוב שלו יתנקז ואז היא תגבור עליו.
היא לא יכולה. -אין לה בררה.
היא תגבור עליו.
טוב.
לחיי נשים שמחליטות החלטות מטורפות ודפוקות...
ושנאהב אותן יותר בשל כך.
אם שרה הבת של זאק,
פירוש הדבר שאתה דוד סטפן?
אני מספר לך סוד שאני שומר במשך 18 שנים
וזה מה שמדאיג אותך.
לא, זה אצילי להפליא בעיניי
שפקחת עליה עין במשך כל השנים האלה.
והתמזל מזלה שאתה חלק מחייה,
אפילו אם אין לה מושג.
אני יודע שלמותר לציין זאת, אבל אודה לך מאוד אם...
הסוד שלך שמור אצלי, סטפן.
תודה.
לא, תודה לך.
תודה על שבאת איתי היום ועל שחיווטת מחדש את מערכת הרמקולים של אימא שלי
ועל...
שלא נהגת בי כמו אדם מטורף,
כי ככה הרגשתי בימים האחרונים.
תודה.
תאחל לי הצלחה.
הנה את. בדיוק עמדנו לצפות בסרט נוסף.
איך היה בדיוק, מתוקה?
היה טוב.
היה טוב מאוד.
תודה על שנשארת איתה, מאט.
מתי שתרצי.
נתראה בקרוב, שריף. -להתראות, מאט.
להתראות.
נפגשתי עם המומחית בדיוק היום.
והיא אמרה שהרופאים שלך עושים הכול כמו שצריך.
והיא גם אמרה שהם לא יכולים לעשות דבר כדי לרפא אותך.
זו חוות דעת של רופאה אחת.
המתנה לחוות דעת רפואיות נוספות
לא ישנו את המצב.
את גוססת, אימא.
ואוזלות לנו האפשרויות.
לכן נתתי מנה מהדם שלי לחולה סרטן היום.
וריפאתי אותו.
הוא גסס והדם שלי ריפא אותו.
תראי...
אני בת אלמוות ואת לא,
ותמיד ידעתי שאאבד אותך יום אחד,
אבל אני לא מוכנה לאבד אותך עכשיו.
את אמורה להיות כאן כשאסיים את לימודיי במכללה.
אנחנו אמורות להתווכח על סידורי פרחים לחתונה שלי.
אמורות להיות לנו שנים על גבי שנים
של ארוחות ימי הולדת,
חגי מולד וטיולי שיט במים לבנים.
אני רוצה את כל זה.
אני רוצה שתחיי בשבילי,
ואני יודעת שזה אנוכי, אבל זאת
האמת.
גם אני רוצה את זה, מתוקה.
טוב.
מישהו, בבקשה!
תעזרו לי!