Tidligere på The Vampire Diaries:
Få meg til å glemme at jeg elsket ham.
-Hvem er Damon Salvatore? -Han er et monster.
-Hvor i helvete er vi? -1994.
-Vi slipper aldri fri. -Det er en annen her.
Vi henter kreftene fra formørkelsen via en mystisk relikvie.
Det kalles en Ascendent.
Glemmer du noen?
Nei!
Jeg er tilbake.
-Jeg vet hva Alaric er og hva du er. -Du er ei heks.
Kommer du fra Mystic Falls?
Født og oppvokst. En av grunnlegger-familiene faktisk.
Stefan kunne sagt at vi hadde en jeger i byen.
-Jeg vil ha minnene mine tilbake. -Hva?
Jeg vil at Alaric løfter formaningen.
Alaric!
Det er ikke meningen at jeg skal leve.
Alaric er ikke vampyr lenger, Elena. Han er menneske.
Det er ei jente du må besøke.
Ok. Jeg kan gå først.
Jeg vet at Alaric fjernet forholdet vårt fra hjernen din,-
-men vær så snill og si at du husker. Iallfall litt av det.
Fordi å forestille meg dette øyeblikket-
-gjorde at jeg overlevde de siste månedene.
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Lett.
Så lett. Bare si at du savnet meg like mye som jeg savnet deg.
Jeg husker smerte.
Jeg husker alle de fæle tingene du gjorde mot mennesker jeg er glad i.
Jeg husker ingenting godt mellom oss.
Jeg trodde at hvis jeg så deg så ville det endre alt, men...
-Kanskje du bare trenger mer tid. -Damon, jeg vet at jeg elsket deg.
-Ja. -Og jeg vet...
...at, tydeligvis, så tilga jeg deg-
-for at alle de fæle tingene du gjorde...
-Ja. -...men jeg husker det bare ikke.
Jeg beklager, jeg...
Jeg bare-
-føler det ikke lenger.
Jeg er lei for det.
Ja.
Damon, jeg er...
Jeg er lei for det.
Jeg tror ikke det er meningen at du skal stille på den.
Fortsett. Vi var så godt i gang.
De fryktelige tingene jeg gjorde mot folk Elena var glad i.
Jeg brukte Caroline som min personlige blodflaske.
Jeg forvandlet Matt søster til vampyr,-
-truet med å drepe Bon-Bon et par ganger.
-Mer enn et par. -Noen ganger var jeg bare morsom.
Du drepte Stefans bestevenn. I bursdagen hans.
Uheldig sammentreff.
Så brakk du nakken til Jeremy da Elena sa at hun ikke elsket deg.
La oss fokusere på alle de heroiske tingene-
-du slettet fra minnet til jenta mi.
Jeg ville tatt det tilbake om jeg kunne.
Jeg vet det.
Selv om min lange liste av usle gjerninger inkluderer å drepe deg...
-...så er jeg glad for at du lever. -Takk.
Ja.
Men, hvis du hadde dødd som vampyr, istedenfor å bli menneske igjen...
...hadde blokaden forsvunnet og Elena vært min.
-Jøss, så oppriktig. -Setter pris på det.
Nå sitter hun igjen med minner av onde meg. For evig og alltid.
Dreper du meg, så er jeg død for alltid denne ganga, husk det.
God morgen.
Jeg vet ikke om det passer nå.
Bare så du vet det, så blir du poppis blant vampyrer-
-hvis du kan repetere det lille trikset-
-du utførte på Ric ved grensa i går.
Å redde Alaric handlet om et helbredelig dødssår-
-perfekt timing og frykt for å miste-
-den mest interessante fyren jeg har likt på lenge.
Kan absolutt ikke gjentas.
Derfor holder du helt kjeft.
Hun er sjefete.
Jeg liker henne.
-Har du en pen dress og rene sokker? -Ja, jeg tror det.
Bra. Jeg skriver deg ut.
Stor sykehusgala i kveld. Jeg trenger en date.
Jeg skal ordne papirarbeidet.
Hei, igjen. Litt av et rot du forårsaket på grensa i går.
Ble påkjørt.
Bra at Matt var i området så han kunne kjøre deg hjem.
-Du tok meg hit? -Du gikk etter vennene mine.
-Hva forventet du deg? -Vennene dine dreper folk.
Kom igjen, Enzo, spør om det du skulle. La oss få dette overstått.
Stefan har kommet med sterke argumenter-
-for å drepe deg. Mens jeg, ganske overraskende,-
-stemmer for "få all informasjon vi kan før vi dreper ham"-metoden.
Du kan tørke ut vervainen,-
-få ham til å glemme og aldri returnere til Mystic Falls.
Du tror vel ikke at han jobber alene med å drepe vampyrer?
Mens Tripp torturerte meg for å få navnene på vennene dine-
-overhørte jeg hastetelefoner,-
-og besøk fra mystiske støttespillere,-
-hvorav mange gikk i uniformer-
-lik den du har vandret rundt i.
Jeg vil bare vite hva de gjør mens han er her.
De gjør det samme de gjorde da de var med meg.
De sporer vampyrer. Som vennen din, Caroline Forbes.
Ta to timer. Få navnene på mennene hans, hva de vet.
Etter det utgjør han en risiko, kvitt deg med ham.
Følte du ingenting?
Jeg følte meg redd og skyldig.
Og øynene hans var veldig, veldig blå og pene. Men, nei.
Jeg husker ikke kjærligheten.
Så du husker det ikke. Bare la det være.
-Det er rådet ditt? -Vel, Elena, se på livet ditt nå.
Du gjør det bra på skolen.
Du følger drømmene dine. Du traff Liam, som også har pene øyne.
Og han har aldri drept broren din.
-Sant. -Jeg sparket nettopp Stefan som venn.
Kanskje ei pause fra Salvatore- brødrene ligger i kortene for oss.
Se, McDreamy kommer.
-Jeg må gå. Vi sees. -Ha det.
Så gjett hvem som kom på sykehuset for en kikkhullsoperasjon i skuldra.
-Hei til deg også. -Lady Whitmore.
Jenta fra bålkvelden?
Hun som du reddet livet til, uten at jeg skjønner hvordan.
Hun var her på et tennisstipend før hun ødela skuldra i fjor.
Hun må fjerne brusk hver sjette måned.
-Snakker du ennå om dette? -Men her er det rare:
Hun husker ikke at hun ble skadet i labyrinten.
Jøss, hun må ha vært skikkelig full.
Jeg skal ta en titt på prøvene hennes.
Sjekke at hun ikke er et romvesen eller supersoldat.
Siden når har frivillige tilgang på pasientprøver?
Siden aldri. Men hvis du sladrer får du ikke gå med meg i kveld.
Vi må nødt til å gå.
Jo sa at det er obligatorisk.
Det kan allikevel være en date.
Å, se hvem som er våken.
-Hvordan føler du deg? -Som om du skjøt meg med pil og bue.
Stemmer. Uansett,-
-jeg aner ikke hvordan du klarte å knuse Ascendenten-
-men vi må sette den sammen før formørkelsen kl. 12.28.
Vil du hjelpe?
-Jeg vet du er flink med puslespill. -Jeg vil ikke.
Du er en psykopat.
Dette stedet er ditt fengsel. Jeg slipper deg ikke ut.
Uansett så dreper du meg bare idet vi unnslipper.
Du har opplevd et traume.
Og hukommelsen din er nok litt tåkete,-
-kanskje du tror magien din beskytter deg.
Men alt jeg trenger å gjøre-
-er å holde handa di og magien din blir min.
Hei, hva er det? Hva?
Skal du si trylleformelen som endelig får oss hjem?
Merkelig.
-Hva er merkelig? -Ikke bry deg.
Vi er ikke venner lenger så du ikke bare kan dukke opp-
-uanmeldt. Ha det.
Caroline. Du er ikke trygg.
-Tripps menn har navnet ditt. -Du er her for å beskytte meg?
Jeg trenger ikke din beskyttelse. Og jeg vil ikke ha den.
Mamma, kan jeg ringe deg opp igjen?
Jeg prøver å skrape tyggis av skoen min.
Dette kan ikke vente, vennen.
Aner du hvor Tripp Cooke er?
Tripp? Nei, aner ikke. Hvorfor?
En av mennene hans presset meg av veien.
Og de kommer til å drepe meg hvis ikke de finner ham.
Svar på telefonen, Enzo.
Jeg bare... Jeg ringte henne ikke i dag.
Jeg ringer henne alltid på lørdag morgen-
-men, nei, i dag sa jeg:
"Jeg har lyst til å sove lenge Jeg ringer i morgen."
Ikke vær redd. Vi er nesten fremme.
Vi er nesten fremme?
Du sa: "To timer, og så drep ham."
Husker du hvor lenge det er siden du sa det?
Hva slags person starter en nedtelling uten å sjekke klokka?
Si at Tripp fortsatt lever.
Tripp lever fortsatt.
Overraskende motstandsdyktig for tortur.
Hvorfor tok det deg så lang tid å svare?
Fingrene mine var dekket i blod og touch-skjermen funket ikke.
Ikke drep ham, ok? En av mennene hans tok mamma.
Så hold fingrene av fatet så jeg kan få henne tilbake, ok?
Enzo, vær så snill?
Jeg trodde jeg kunne gjøre verden til et bedre sted.
Lære barn som deg å være sterke, forsvare dere selv.
Men se på deg, du spiller på feil lag.
Jeg er ikke på feil lag. Mitt...
Mitt lag er bare veldig komplisert.
Oppdatering.
Tripps tilhengere kidnappet Mystic Falls sheriff.
-Hva? -Nødplan.
I tilfelle noe skulle skje meg.
Kaller du det å spille på rett lag?
Avtal å møtes utenfor byen ved Old Miller Road.
De kan utføre byttet der. De vet de er trygge innenfor grensa.
Og send Matt.
De stoler på ham.
LEGEVAKT
ÅPNE SAKTE
Antibiotika.
Smertestillende.
En time og 43 minutter.
Jeg kan få til dette.
Seriøst?
Du kan ikke helle champagne?
Jeg sa ikke at jeg var proff.
Den første og mest opplagte regelen:
Alle må fylles like fulle og ikke søl.
-Tusen takk. -For hva da?
At jeg ikke sparker deg?
Jeg betaler deg ikke.
For at du lar meg prøve å betale deg tilbake.
Jeg drepte noen-
-så du ikke ville utløse varulvforbannelsen din,-
-og du tror at å være barassistent én kveld...
-...er nok til å betale meg tilbake? -Jeg vil heller binde meg fast...
...og forvandles hver måned enn å gå med dette slipset.
Som ikke er rett.
Du bør sette din ære i utseendet.
Er du æresgjest?
Jeg vant en pris for en medisinsk klemme jeg fikk patent på.
Whitmore liker å vise meg frem for penger.
Så du er så og si et geni.
Enten det ellers har hun heksefordeler.
Hva? Er det hemmelig at hun er heks?
Jeg praktiserer ikke. Så ingen heksefordeler.
Bare mye hardt arbeid. Hvem inviterte ham?
Han inviterte seg selv. Mest for å forfølge Elena.
Å, ikke vær kynisk.
Jeg er her for å tilbringe litt kvalitetstid-
-med min engang-døde- nå-menneskelige bestevenn.
Hvem er det?
Det er Liam Davis. Best i klassen, fikk kun A-er første året-
-da han tok 3. års fag, og stammer fra en medisinsk elite.
Ikke verst å se på heller.
Ser ut som han er Elenas følge.
Sa jeg at jeg likte deg?
Jeg mente det motsatte.
Du vet at det der er fikset, sant?
Enda en konspirasjonsteori?
Supersoldater tar over verden for å manipulere...
...pengeinnsamlinger?
Når du sier det slik, høres jeg ut som en taper.
Du trenger ikke å bli med når jeg vinner.
Ok, kanskje du kan bli med.
Kan du hente et par drinker til oss?
Ja visst.
Beklager, jeg visste ikke at du var her.
Vin eller øl?
Helt det samme. Ta det du har lyst på.
Hei. Damon Salvatore. Elenas eks. Hyggelig å møte deg...
-Liam. -Liam.
-Vent. Damon? -Damon.
Som i den eks-en som døde?
Stemmer. Ja. Det er hva jeg...
Hva jeg fortalte deg. Det stemmer jo ikke.
En talemåte. Mer som en følelsesmessig død.
Det var et ille brudd, men vi er over det nå.
-Sant? Vi er venner nå. -Stemmer.
-Ja. -Ja.
Så eks-en møter den nye fyren.
Så hvor redd er du nå?
Jeg føler meg litt truet, men jeg tror jeg kan banke deg.
Selvsikker. Sexy.
-Damon. -Beklager, hva skjer?
Fokuser. Gå til baren, hent chardonnay til henne.
Jeg hater chardonnay.
Jeg vet det.
-Hva gjør du? -Jeg skal forklare på dansegulvet.
Får jeg?
Hei, pena.
Hva gjorde du med ham?
Han klarer seg. Bare litt blodtap.
Jeg tror han trenger mer jern.
Slutt. Hennes mors liv står på spill.
Vent litt. Bare så jeg forstår.
Alt Caroline måtte gjøre for å få litt respekt...
...er å slutte og gi deg oppmerksomhet. Sant?
Hold kjeft, Enzo.
Og trengte han tre kjettinger? Hvem er han, Hulken?
-Jeg bandt ham ikke. -Nei, men du lot Enzo gjøre det.
Fordi hva kan gå galt når du jobber på lag med fienden din?
Å, det er fantastisk.
Selvfølgelig! Var derfor du gjorde henne gal i Savannah.
Det var derfor hun ba deg forsvinne.
Hun hater deg fordi hun ikke hater deg.
-Jeg beklager, snakker du ennå? -Hun liker deg, kamerat.
Hils mora di.
Det han akkurat sa, skal aldri igjen diskuteres, ok?
-Hvorfor gjør du dette? -Hvorfor?
Fordi jeg er en fantastisk danser og det ville være synd-
-om jeg ikke delte talentet mitt med verden.
Ikke vær redd. Jeg så deg ikke smile.
Miss Mystic Falls.
Første gang vi danset. Stefan møtte ikke opp.
Blodbegjær-problemer, ingen overraskelse der.
Så jeg kom til unnsetning.
Du prøver å vekke minner. Dette er ikke en god idé.
Jeg kom til unnsetning, sexy som bare faen-
-og reddet deg fra ydmykelse.
Du var bekymret for Stefan, men vi hadde et øyeblikk-
-hvor alle andre forsvant og det bare var oss to.
Jeg kom med følge.
Damon, du kan ikke komme uanmeldt og ødelegge kvelden.
Komme uanmeldt? Hva snakker du om?
Jeg krysset bokstavelig talt tid og rom for å være med deg.
Jeg vet, men hør, vil du at jeg skal føle skyld?
For tro meg, Damon, jeg gjør det, ok?
Jeg har det elendig og jeg beklager, men jeg vet ikke hva jeg kan si.
Hva vil du at jeg skal si? Jeg kan ikke huske oss.
Det kan jeg. Og uansett hvor mye jeg savnet deg, og hvor vondt det gjorde-
-så ville jeg aldri ha slettet alt vi hadde.
Selv om jeg hadde druknet i sorg-
-så ville jeg heller holdt fast på hvert øyeblikk jeg holdt deg-
-eller hver latter jeg har ledd, hvert fnugg av lykke vi delte.
Jeg vil heller tilbringe ethvert øyeblikk i smerte-
-enn å slette minnet om deg.
Jeg trenger luft.
Så det ser ut til å gå bra.
Ja. Det er min skyld.
-Burde ikke ha formant henne. -Burde ikke mikse piller og sprit.
Hva enn du gjorde for Elena, var hennes valg. Husk det.
-Mente ikke å hinte. -Jeg tar ikke piller.
Faktisk har jeg det fælt,-
-men jeg liker ethvert grusomt, menneskelig øyeblikk av smerte.
Skål for å være kraftløs og ordinær.
Skål.
Så jeg antar at vi begge er tidligere overnaturlige vesener.
-Burde vi starte ei støttegruppe? -Teknisk sett ga jeg opp magien...
-...gjemte den bort. -Visste ikke at det gikk an.
La oss si at jeg valgte å fjerne meg selv fra en dysfunksjonell familie-
-og jeg har ikke angret et sekund.
Hei. Hvem slapp deg inn?
En radiolog jeg traff på treningsstudio.
Så hva er historien med Tyler?
Det er en novelle kalt "pass dine egne saker."
Liv, du kan ha det gøy.
Ok? Det er derfor vi er her.
Men når forsamlingen kaller oss hjem-
-så bryr de seg ikke om vi er forelsket.
Du høres ut om pappa. Og det er ikke et kompliment.
-Liv... -Kos deg med treningsstudio-romansen.
La meg nyte min.
Nei.
Ja. Ok.
Hvor er den siste delen?
Hvor er den?
Dette skjer ikke.
Leter du etter denne?
Du stjal Ascendenten, slemme jente.
Du planla ikke å bruke den og la meg være her alene, vel?
Du la igjen blodspor i innkjørselen.
Hvor ellers ville du gå for å leke sykepleier?
-Slipp meg. -Jeg tenkte på å fjerne nøklene...
...men det ville være som å fjerne osten fra musefella, eller hva?
Selv om, du vet, morsom liten sak-
-mus liker ikke ost.
Er ikke det flott?
Så vi har-
-en time til formørkelsen.
Det er på tide å dra hjem, Bonnie.
Jeg vil huske.
Du er en dag for sen og mangler ei krone.
Jeg mener, jeg vil prøve.
Å vite at en del av livet mitt mangler-
-gjør meg gal, ok?
Så jeg må i det minste prøve å gjenvinne det.
Ja. Hvordan foreslår du at vi gjør det?
Vi kan ikke gjøre noe med formaningen,-
-men kanskje hvis vi nøster opp minnene bakover-
-så vil noe utløse noe annet-
-og kanskje alt kommer tilbake.
Ja. Ok. Si hva du vil at jeg skal gjøre.
Ta meg til det stedet jeg sist sa at jeg elsket deg.
Jeg tok med en gave til deg.
Miss Cuddles.
-Jeg tenkte du ville ha henne med. -Takk.
Du synes at jeg er et monster.
Jeg myrdet,-
-eller seriøst maltrakterte mestedelen av min nærmeste familie.
Men etter en lengre refleksjon har jeg innsett-
-at jeg kunne håndtert sinnet bedre.
Du sa at du ville ut herfra, og jeg siterer:
"For å gi resten av Gemini- forsamlingen en uutholdelig død."
Jeg mente det ikke.
Jeg ville gjort hva som helst for å få familien tilbake.
Og det jeg er mest redd for-
-er å finne ut av hvordan man lever blant folk igjen.
Jeg håper at du har vært en positiv innflytelse på meg.
Du er en god person, Bonnie.
Du er modig, lojal, tålmodig.
Jeg vil være mer som deg.
Hva sier du?
Venner?
La oss dra hjem.
De er her.
-Mamma? -Caroline, stopp. Grensa.
-Blør du? Hva gjorde dere med henne? -Jeg er i orden.
Slipp henne fri, så får dere ham.
-Tripp først. -Slipp henne ellers dreper jeg deg.
Vennen, det går fint. Stefan, slipp Tripp.
Ok, han er over, slipp henne.
Er du i orden?
Hva skjer med meg?
Å, herregud.
-Hva gjorde du? -Det var ikke meg.
Enzo må ha gjort ham til vampyr før vi kom.
-Det er nå eller aldri. -Jepp.
Bare i tilfelle du tenkte at du ville dra uten meg.
Ha det, 1994.
-Hva i helvete skjer? -Jeg vet ikke.
-Fortsett. Skynd deg. -Jeg kan ikke...
-Fortsett. -Jeg har mistet magien.
Hva snakker du om? Du sa nettopp trylleformelen.
Det er ingenting der.
-Det er ingen magi. -Det er så rart.
Jeg lurer på om jeg la den et sted.
Å, nå husker jeg det.
Jeg la den på et trygt sted.
Hvor la du magien din?
Husker du at du sa at du ville bli mer lik meg?
Modig, lojal, tålmodig.
Du la den i bamsen.
Ikke sant?
Kom igjen!
Hvor er den teite bamsen?
Den er borte. Jeg antar vi sitter fast her.
For alltid.
Beklager.
Jeg husker ikke at vi var her den kvelden.
Ok.
Hva husker du? Hvordan ble minnene omdirigert?
Jeg husker at vi måtte stoppe de Omreisende.
-Ja. -Du hadde en plan...
...men du sa ikke ifra til noen-
-og så er du død.
Jeg hørte at du kjørte bilen inn i the Grill-
-og sprengte du deg selv i lufta så du kunne starte en eksplosjon.
Du mangler bare en liten bit av historien.
-Du satte deg i bilen med meg. -Hva?
Jeg var klar, og du hoppet inn i bilen og sa: "Vi gjør dette sammen."
Og du tok ikke nei for et svar.
Da visste jeg at du var perfekt for meg fordi du var like gal som meg.
- Ok. Fortell meg mer. Noe lykkelig. - Ok, lykkelig.
Det finnes en ismaskin på et motell i Denver som har noen historier.
Du kan ikke glemme avgangseksamenen din.
Vel, jeg gjorde det, så...
Trist. Nok en av dine beste taler.
Du, på din veldig lidenskapelige og skjønne måte-
-sa at du var forelsket i meg.
Og det hadde du ikke tenkt til å unnskylde for.
Men favorittminnet mitt,-
-ett jeg har gjenopplevd en million ganger de siste fire månedene,-
-er fra en sommerkveld før du dro avgårde på universitetet.
Du ville vise meg en meteorstorm.
Så vi kjørte langt ut i ødemarka-
-og det øyeblikket stjerneskuddene begynte å falle,-
-regn. Massevis av regn.
Du var sikker på at det ville klarne og det var lettere å tro på deg.
Jeg tok hånda di.
Dette funker ikke. Jeg beklager.
-Kanskje du må prøve litt hardere. -Jeg prøver.
Jeg forstår at vi hadde et fantastisk liv.
Og jeg vet at jeg elsket at du var skjødesløs-
-og det fikk meg nok til å føle meg fri.
Men når jeg ser deg i øynene nå, så bare...
Hva?
Hva føler du?
Jeg føler det...
Som om jeg ser på en fremmed.
Fordi jeg kan aldri gi deg det du vil ha.
-Fordi jeg kan ikke huske. -Hei.
Det finnes ting du ikke kan slette og det vet du.
Hei.
Beklager.
Hei, hvor skal du? Hvor skal du? Elena!
Elena.
Hei. Hva er det du gjør?
90 sekunder til så hadde du vært død.
Jeg prøver å fjerne minneblokaden.
Det er den eneste måten.
Nei, nei, nei. Hør, jeg ville gitt alt for å få deg til å huske.
Men jeg nekter å risikere livet ditt, det er det siste jeg vil.
Selv om du ikke husker det.
La oss få deg hjem.
Dette er helt unødvendig.
Du slo hodet. Du kan ha fått hjernerystelse.
Jeg stoler ikke på at du går inn for en sjekk selv når du kommer hjem.
Du kan gå nå. Vi klarer oss.
Kan du sjekke hvor lang ventetiden er?
-Gjerne. -Ok.
Jeg ser at hun fortsatt overser deg.
Ja. Har du lyst til å hjelpe meg?
Beklager, Stefan. Jeg er moren hennes. Jeg får ikke lov.
Stemmer.
-Hei. -Vi venter utenfor, ok?
-Ok. -Ok.
La meg se. Ok.
Ikke spør min mor om hennes meninger.
-Hørte du det? -Jeg har superhørsel. Jeg hører alt.
Bare når du lytter.
-Hvorfor? -Hvorfor lyttet jeg?
Hvorfor liker du meg?
Jeg gjør ikke det.
Ok.
Hvorfor likte du meg?
Vi sa at vi aldri skulle snakke om det.
Bare snakk til meg, Caroline.
Fortell meg hvordan. Fortell meg hvorfor.
Få meg til å forstå hvordan jeg overså det.
Hva slags teit spørsmål er det?
Hvorfor likte jeg deg?
Jeg vet ikke. Kanskje fordi jeg synes du var verdt å like.
Fordi da jeg våknet opp som vampyr sa du-
-at jeg ville klare det, og jeg klarte det.
Da jeg så Elena gå videre med broren din-
-kunne jeg ikke forstå hvorfor hun lot noen som deg gå.
Fordi du var så og si min bestevenn, fordi jeg stolte på deg.
Jeg beklager. Jeg beklager at jeg ikke så det.
-At jeg ikke... -Følte det slik?
Nei, jeg sa ikke det.
Jeg vet ikke hva jeg følte. Jeg var forvirret.
Men jeg er veldig lei for måten jeg behandlet deg på.
Ja, vel-
-jeg vet hva du følte, Stefan.
Fordi om en liten del av deg-
-følte for meg det jeg begynte å føle for deg-
-så hadde du aldri dratt.
Jeg hater deg ikke for det. For at du sørget over broren din.
Jeg hater deg ikke for at du var verdens største dust,-
-da du gjorde det.
Og jeg godtar unnskyldningen din.
Men du hater meg fortsatt.
Ja.
Ja, jeg hater deg.
Hvis jeg ikke hater deg for å ha ødelagt vennskapet-
-så må jeg hate meg selv.
Og jeg fortjener bedre enn det.
Jeg husket noe der ute.
Bare...
-enkelte ting,-
-men det var stjerner og så begynte det å regne.
Da du ble vampyr, var en del av meg overlykkelig.
Fordi, plutselig fantes det en mulighet-
-for at jeg kunne ha deg for alltid.
Men en annen del av meg ble knust-
-fordi jeg innså at du hadde mistet det livet du ønsket.
Det begynte å regne. Og hva skjedde så, Damon?
Siden jeg forsvant har du fått litt av det livet tilbake.
Du blomstrer. Du er lykkelig.
Ja, kanskje du ville vært lykkelig om vi prøvde på nytt,-
-men sannheten er-
-at du har det bedre uten meg.
Hva snakker du om?
Jeg døde.
Du begynte på nytt. Du må leve livet ditt.
Vær lykkelig.
Jeg elsker deg, Elena.
Nok til å gi slipp på deg.
Det begynte å regne.
Og hva skjedde så?
Det ble kaldt og gjørmete.
Så vi satte oss i bilen-
-og vi kjørte hjem.
Ok.
Jeg må kanskje revurdere dette med pillene.
Jeg må få av meg kjolen og bestille en pizza.
Ok.
Dette? Ja, jeg var i ei ulykke som liten.
-Jeg mistet milten. -Bilulykke?
Faktisk var det ikke så mye en ulykke-
-som at broren min angrep meg med kniv.
Som jeg sa, tragisk dysfunksjonell familie.
Jeg ødela stemningen, ikke sant?
Nei. Nei.
La oss bare si at vi begge har-
-en komplisert, tragisk og dysfunksjonell bakgrunn.
Jeg antar vi er et fint par.
-Hei. -Hei. Du snakker ennå til meg.
Jeg beklager at jeg stakk.
Hva er dette?
Jeg fikk sett Lady Whitmores prøveresultat.
Viser seg at de sendte henne hjem uten operasjonen.
Fordi skaden eksisterer ikke lenger.
Den ser ut til å ha helbredet seg selv.
Og alt dette etter å ha møtt din døde kjæreste i kveld.
Ingenting gir mening.
Det eneste som er tydelig er at du er en løgner med hemmeligheter.
Så du kan fortelle meg sannheten, eller jeg kan finne ut av det selv.
En til deg, en til meg.
Skål, Horatio Fell.
Kom igjen. På tide å dra.
Nei, nei, nei, vent. Bare litt til.
Været kommer til å klarne.
Lov meg at dette er for alltid.
Jeg lover.
Skål for optimisme.
Bonnie?
Du lever. optimisme.